КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/31554/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1617/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Юзькової О.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна про визнання недійсним договорів, витребування майна, визнання відсутнім права, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив:

- визнати недійсним договір від 16 січня 2019 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ;

- витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_4 на цю квартиру;

- визнати недійсним договір від 16 січня 2019 року квартири АДРЕСА_2 ;

- витребувати у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 та припинити право власності ОСОБА_4 на цю квартиру;

- визнати недійсним договір від 16 січня 2019 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_1 на цю квартиру;

- визнати недійсним договір від 16 січня 2019 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та припинити право власності ОСОБА_1 на цю квартиру;

- визнати недійсним договір іпотеки від 28 березня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Марченко О.І. та зареєстрований за № 445;

- визнати відсутнім у ОСОБА_3 право іпотеки на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 та припинити іпотеки № 30949082, № 30948913 та заборони № 30949104, № 30948964, внесені до Державного реєстру речових прав.

Вимоги позовної заяви ОСОБА_2 мотивував тим, що 19 травня 2016 року він придбав у ПАТ «Перший український міжнародний банк» дві квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . Зважаючи на поганий технічний стан цих приміщень та велику квадратуру 267,3 кв.м та 149,7 кв.м відповідно, було проведено перепланування та реконструкцію цієї нерухомості в п`ять окремих квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 із присвоєнням адрес та реєстраційних номерів, а інформація про право власності позивача внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після проведення ремонтних робіт вказані квартири позивач разом з ОСОБА_3 планували здавати в оренду з метою отримання прибутку. Проте між ним та ОСОБА_3 стався конфлікт через низку взаємних майнових претензій по організації бізнес-процесів у спільних товариствах, тому вони вирішили припинити спільну діяльність та розподілити всі активи.

16 січня 2019 року представник ОСОБА_5 , діючи від імені позивача ОСОБА_2 , уклав з ОСОБА_1 чотири договори купівлі-продажу вказаних квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 . Вказував, що жодних коштів за продані квартири від ОСОБА_1 не отримував. Дані угоди вчинені з порушенням норм чинного законодавства (ст.ст. 229 і 230 ЦК України), зокрема, під впливом обману щодо реальної вартості об`єктів нерухомості, при наявності підроблених звітів про оцінку майна зі значно заниженими цінами на квартири, які є істотними для вчинення правочинів, при невідповідності волі ОСОБА_2 його волевиявленню та за наявності умисних дій ОСОБА_1 щодо виготовлення підроблених звітів про оцінку майна від його імені. Крім того, позивач помилився щодо ціни договору (вартості квартир), так і щодо того, що вказана ціна є дійсною (ринковою) та погодженою з ОСОБА_2 .

У подальшому ОСОБА_1 усвідомлюючи вчинення зі своєї сторони обману позивача з метою унеможливлення повернення вказаних вище квартир у власність останнього, 16 січня 2019 рок уклала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 договір позики на суму 5 710 000,00 грн., що становить сумарну вартість усіх відчужених по оскаржуваних договорах квартир.

28 березня 2019 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 в іпотеку квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 з метою забезпечення виконання зобов`язань договору позики, який укладений між сторонами в простій письмовій формі 16 січня 2019 року.

У подальшому, а саме 05 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та її неповнолітнім сином ОСОБА_4 було укладено договір дарування квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 . Власником зазначених квартир став ОСОБА_4 від імені якого діяв батько - ОСОБА_3 . Щодо правочину укладеного між ОСОБА_1 та її малолітнім сином ОСОБА_4 , то правочин є фіктивним та з огляду на положення ст.ст. 216, 236 ЦК України не створює правових наслідків. Таким чином, вважав, що договір дарування є фіктивним, а договір іпотеки було укладено особою, яка не мала право відчужувати майно та на підставі правовстановлюючих документів, що не створюють юридичних наслідків, а тому права ОСОБА_2 мають бути захищені (т. 1 а.с. 1-20, т. 2 а.с. 122-129, 169-178).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Білан Л.М. зазначала, що спірні договори купівлі-продажу вчинялись позивачем через представника ОСОБА_5 . Довіреність було видано позивачем 16 січня 2019 року з правом укласти договори купівлі-продажу за ціною та на умовах на власний розсуд представника. Позивач усвідомлював значення своїх дій та мав вільне волевиявлення, яке відповідало його внутрішній волі. Позивач розумів значення виданої довіреності та правові наслідки укладених угод та не був введений в оману щодо них відповідачем. Сторонами погоджувались істотні умови договорів купівлі-продажу, в тому числі і ціна об`єктів нерухомості. Відповідач та її чоловік ОСОБА_3 не замовляли звітів про оцінку майна у ФОП ОСОБА_6 . Отже, позивачем не доведено наявність підстав для визнання спірних договорів недійсними на підставі ст.ст. 203, 215, 229, 230 ЦК України. Таким чином підстави для задоволення позову відсутні (т. 3 а.с. 55-72).

У лютому 2022 року представник ОСОБА_3 - адвокат Богданова Я.О. подала відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що доводи позивача щодо обману зводяться до припущень та звинувачень, не підтверджених жодними допустимими доказами. Представник ОСОБА_2 при укладенні спірних договорів діяв в межах наданих йому повноважень на підставі довіреності. Оцінка ринкової вартості об`єкта нерухомого майна не відноситься до обставин, які мають істотне значення, відносно яких можливий обман в розумінні положень ст. 230 ЦК України. Оскільки представник позивача під час укладення оспорюваних договорів не міг не бути обізнаним з ринковою вартістю спірних квартир, яка була визначена оцінювачем, відсутні підстави для визнання договорів недійсними з посиланням на ст.ст. 229, 230 ЦК України. Вважає, що дії позивача, який 16 січня 2019 року через свого представника уклав спірні договори, а у жовтні 2020 року пред`явив позов щодо визнання їх недійсними, очевидно суперечать його попередній поведінці та є недобросовісними (т. 3 а.с. 88-92).

У відповіді на відзив позивач наголосив, що підставами позову зазначено помилку представника ОСОБА_2 щодо обставин, які мали значення для його рішення про укладання правочинів, яка мала місце внаслідок обману з боку зацікавленої особи - відповідача ОСОБА_1 . Помилка щодо дійсної вартості квартир має суттєве значення, оскільки внаслідок введення представника позивача в оману щодо цього, він помилково виявив хибне волевиявлення на укладення оспорюваних правочинів. Договори купівлі-продажу мають бути визнані недійсними з подальшим задоволенням позовних вимог про припинення прав та витребування квартир, які відповідач фраудаторно подарувала своєму сину (т. 3 а.с. 106-109).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року вказаний позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 реєстраційний номер: 000, посвідчений приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. Витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 000 та припинити право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 16 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 реєстраційний номер: 000, посвідчений приватним нотаріусом Сліньковою І.Г. Витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 000 та припинено право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 січня 2019 року , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , реєстраційний номер: 000, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 16 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , реєстраційний номер: 000, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. Визнано недійсним договір іпотеки від 28 березня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Марченко О.І. та зареєстрований за № 445. Визнано відсутнім у ОСОБА_3 право іпотеки на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 та припинено іпотеки № 30949082 № 30948913 та заборони № 30949104, № 30948964, внесені до Державного реєстру речових прав. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 783 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 23 943 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 942 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 23 943 грн. 00 коп. (т. 3 а.с. 166-176).

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 22 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Білан Л.М. подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю (т. 3 а.с. 201-240).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що позивач в підготовчому засіданні змінив одночасно і предмет і підстави позову, а суд не надав цьому належної оцінки та задовольнив заяву в повному обсязі з посиланням на нові підстави, зокрема, вчинення правочинів під впливом помилки та визнання угод недійсними та фраудаторними. Зазначала, що воля позивача щодо уповноваження свого представника укласти договори за ринковою ціною та/або не нижче ринкової для аналогічного майна, вказаної у конкретних звітах про оцінку та/або якусь іншу конкретну ціну - ніяк не проявлена. Однак суд не прийняв до уваги твердження позивача, що його воля полягала у продажу квартир за ринковою ціною, визначеною виключно у звітах про оцінку оцінювача ОСОБА_7 , без встановлення обставин волевиявлення. Вчиняючи оспорювані договори, ОСОБА_5 , як представник, здійснював безпосередньо права і обов`язки позивача, у тому числі здійснював право продавати майно за ціною на власний розсуд, за умови погодження її покупцем. Вважає, що позивачем не доведено, що укладаючи спірні договори мала місце помилка представника щодо реальної ринкової ціни та наявності волевиявлення його довірителя на відчуження саме за такою ціною.

Вказувала, що ціна продажу квартир була погоджена сторонами, що свідчить про відсутність порушення прав позивача зі сторони відповідача, а також будь-якої помилки щодо ціни продажу. Оціночна вартість, зазначена в договорах виключно з метою визначення бази оподаткування. Також зазначала, що фактична ціна продажу, вказана в договорах не встановлена на рівні оціночної. В усіх укладених договорах ціна продажу відрізняється від тієї, що вказана у звітах про оцінку.

На підтвердження висновку суду щодо наявності обману зі сторони відповідача встановлена судом не була. Недоведені обставини справи, які мають значення для справи, суд визнав встановленими.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Жуков Д.О. подав відзив в якому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. На обґрунтування відзиву зазначав, що зміна позовних вимог була обґрунтована плинністю законодавства та судової практики, проте не можуть вважатись зміною підстав позову доповнення його новими обставинами та посиланням на норми матеріального чи процесуального права, а суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам і доказам, які повністю відповідають тим вимогам, які є підставою для визнання договору недійсним, а тому судове рішення районного суду є законним та правильним (т. 4 а.с. 77-86).

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Войцеховський М.Ю. подав відзив в якому апеляційну скаргу просив задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначив, що суд не дав належну оцінки обставинам і доказам по справі, не застосував правових позиції Верховного Суду у зазначеній категорії справ та дійшов помилкового висновку про задоволення позову (т. 4 а.с. 87-112).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2022 року дану справу було призначено головуючому судді Рубан С.М., судді, які входять до складу колегії: Заришняк Г.М., Кулікова С.В. (т. 4 а.с. 242).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Білан Л.М. на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року (т. 4 а.с. 66-69).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 4 а.с. 70).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 35/06.1-01/23 від 21 лютого 2023 року у зв`язку з неможливістю суддею-доповідачем Рубан С.М. продовжувати розгляд судової справи № 761/31554/20 (22-ц/824/1617/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (т. 4 а.с. 129).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді, які входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (т. 4 а.с. 130).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року справу прийнято до свого провадження призначено до розгляду на 23 березня 2023 року (т. 4 а.с. 131).

23 березня 2023 року і 13 квітня 2023 року судом апеляційної інстанції проведені судові засідання під час яких з`ясовані і перевірені доводи сторін по справі, досліджені докази, оголошено перерву по справі до 25 травня 2023 року (т. 4 а.с. 149-150, 158-159).

25 травня 2023 року Київським апеляційним судом на електронну пошту отримано підписану електронно-цифровим підписом заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Жукова Д.О. про те, що позивач ОСОБА_2 заявив про відмову від позову про що подав письмову заяву (т. 4 а.с. 175-177).

25 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Жуков Д.О. в судовому засіданні подав письмову заяву ОСОБА_2 в якій позивач ОСОБА_2 посилаючись на ст.ст. 49, 206, 373 ЦПК України просив задовольнити його заяву про відмову від позову, прийняти відмову від позову, визнати нечинним оскаржуване рішення, а провадження по справі закрити. Зазначав, що наслідки такої відмови від позову та закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256, ст. 373 ЦПК України йому відомі та зрозумілі, відмова від позову не суперечить його інтересам та інтересам його сім`ї. На обґрунтування заяви зазначив, що гроші від продажу квартир позивач ОСОБА_2 отримав, за час розгляду справи сторони примирилися, тому позивач виявив бажання відмовитися від позову, а заяву просив розглянути за його відсутності (т. 4 а.с. 178-184).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Жуков Д.О.підтримав заяву про відмову від позову і просив її задовольнити підтвердив обізнаність позивача ОСОБА_2 про наслідки прийняття відмови від позову і закриття провадження у справі про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Білан Л.М. підтримала заяву ОСОБА_2 про відмову від позову. Представник ОСОБА_3 - адвокат Войцеховський М.Ю. надіслав письмову заяву в якій підтримав заяву ОСОБА_2 про відмову від позову(т. 4 а.с. 160-186).

Іншіособи, якіберуть участьу справідо судуне прибули,про часта місцерозгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, у т.ч. адреси електронної пошти і телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази (т. 4 а.с. 160-186).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦПК України якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Заява позивача ОСОБА_2 про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Жуков Д.О. підтвердив відмову позивача ОСОБА_2 від позову у цій справі, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання, судом роз`яснено правові наслідки відмови від позову, передбачені ст. 206, 373 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

За подання до суду апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року ОСОБА_1 сплатила 11 908,90 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 22 серпня 2022 року № 5356-5066-1551-7010 (т. 4 а.с. 26, 55-57).

Отже, на виконання ч. 2 ст. 142 ЦПК України скаржнику підлягає поверненню з державного бюджету 5 954,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 373, 374, 377 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна про визнання недійсним договорів, витребування майна, визнання відсутнім права.

Визнати нечинним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна про визнання недійсним договорів, витребування майна, визнання відсутнім права.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, а саме судовий збір у розмірі 5 954,40 грн., сплачений за квитанцією № 5356-5066-1551-7010 від 22 серпня 2022 року на рахунок UA0026010, одержувач платежу ГУК у м.Києві/Соломян.р-н/22030101, банк одержувача Казначейство України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 26 травня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова