Провадження № 2/712/977/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2023 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Романенко В.А.
за участю секретаря Скринник А.В.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 45 «Вчитель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Житлово-будівельний кооператив № 45 «Вчитель» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно Статуту, затвердженого рішенням Загальних зборів членів кооперативу від 21.11.2016 Житлово-будівельний кооператив № 45 «Вчитель» (далі кооператив) є юридичною особою, утвореною шляхом добровільного об`єднання членів кооперативу багатоквартирного будинку на основі членства для ведення спільної господарської діяльності з метою обслуговування багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 для його членів та їх сімей та подальшої експлуатації та управління цим об`єктом на засадах самоорганізації, самоврядування та самоконтролю.
Метою створення ЖБК є будівництво житлового будинку та забезпечення членів кооперативу та їх сімей житлом в ньому. Член кооперативу робив вступний внесок, а в подальшому оплачував ще й пайові внески, в розмірі визначеному статутом. За це він отримував в безкоштовне користування квартиру для проживання разом з родиною. При цьому сам будинок з усіма прибудовами і прибудинковою територією був власністю кооперативу.
Так, згідно довідки, виданої ЖБК ОСОБА_1 вся вартість даної квартири (3329 рублів) внесена нею на рахунок ЖБК і перерахована станом на 01.01.1989.
29.07.1989 та 29.06.1990 виконавчим комітетом Черкаської міської Ради народних депутатів видано ордери на житлові приміщення в кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_2 (батько відповідача) та ОСОБА_3 (відповідач) відповідно.
16.01.1996 рішенням виконавчим комітетом Черкаської міської ради депутатів трудящих № 17 затверджено рішення загальних зборів членів ЖБК-45 від 22.11.1995 про прийняття в члени кооперативу ОСОБА_1 складом сім`ї три особи (вона, дочка, батько) на вищевказану кв. АДРЕСА_3 .
Згідно пп. 5.2.3 п.5.2 Розділу 5 Статуту член кооперативу зобов`язаний вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі в розмірі, встановленому Загальними зборами. Обов`язки по здійсненню всіх платежів виникають у власника квартири, жилого і/чи нежилого приміщення з моменту придбання ним права власності на квартиру, жиле і/чи нежиле приміщення.
Громадянка ОСОБА_1 є членом кооперативу, як власник квартири АДРЕСА_2 .
05.12.2016 відповідач письмово звернулася до правління ЖБК з проханням розстрочити її боргові зобов`язання по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 5246,18 грн. та зобов`язувалась щомісячно сплачувати не менше 150 грн. Зобов`язання не виконувала.
23.07.2020 відповідач в присутності трьох членів правління ЖБК отримала попередження, яким повідомлена про суму заборгованості станом на 01.07.2020.
23.11.2020 відповідач вдруге письмово звернулася до правління ЖБК з проханням розстрочити її боргові зобов`язання по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 9714,72 грн. та зобов`язувалась щомісячно сплачувати не менше 231,31 грн. Зобов`язання не виконувала.
Протягом всього періоду Відповідачем було сплачено всього 1820,00 грн. (період 17.03.2019 14.07.2020).
Згідно статті 625 ЦК України боржнику нараховано інфляційні втрати в розмірі 2758,12 грн. та три проценти річних в розмірі 411,68 грн.
В судове засідання представник позивача Осадча Л.С. не з`явилася, скерувала до суду заяву в якій просив справу розглядати без її участі. При цьому повідомляє, що документи, які підтверджують оплату послуг адвоката буде надано на протязі 5 днів після винесення рішення суду.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
В судовому засіданні встановлено, що згідно Статуту, затвердженого рішенням Загальних зборів членів кооперативу від 21.11.2016 Житлово-будівельний кооператив № 45 «Вчитель» (далі кооператив) є юридичною особою, утвореною шляхом добровільного об`єднання членів кооперативу багатоквартирного будинку на основі членства для ведення спільної господарської діяльності з метою обслуговування багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 для його членів та їх сімей та подальшої експлуатації та управління цим об`єктом на засадах самоорганізації, самоврядування та самоконтролю.
Метою створення ЖБК є будівництво житлового будинку та забезпечення членів кооперативу та їх сімей житлом в ньому. Член кооперативу робив вступний внесок, а в подальшому оплачував ще й пайові внески, в розмірі визначеному статутом. За це він отримував в безкоштовне користування квартиру для проживання разом з родиною. При цьому сам будинок з усіма прибудовами і прибудинковою територією був власністю кооперативу.
Відповідно до ст. 284 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.
Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до раніше діючого ЗУ «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. У випадку, якщо пай був виплачений тоді, коли реєстрація прав на нерухомість не була обов`язковою, на даний момент без державної реєстрації власник не зможе розпорядитися своїм житлом: продати, подарувати, передати в управління або іпотеку, але зобов`язаний вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі в розмірі, встановленому Загальними зборами.
Так, згідно довідки, виданої ЖБК ОСОБА_1 вся вартість даної квартири (3329 рублів) внесена нею на рахунок ЖБК і перерахована станом на 01.01.1989.
29.07.1989 та 29.06.1990 виконавчим комітетом Черкаської міської Ради народних депутатів видано ордери на житлові приміщення в кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_2 (батько відповідача) та ОСОБА_3 (відповідач) відповідно.
16.01.1996 рішенням виконавчим комітетом Черкаської міської ради депутатів трудящих № 17 затверджено рішення загальних зборів членів ЖБК-45 від 22.11.1995 про прийняття в члени кооперативу ОСОБА_1 складом сім`ї три особи (вона, дочка, батько) на вищевказану кв. АДРЕСА_3 .
Згідно пп. 5.2.3 п.5.2 Розділу 5 Статуту член кооперативу зобов`язаний вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі в розмірі, встановленому Загальними зборами. Обов`язки по здійсненню всіх платежів виникають у власника квартири, жилого і/чи нежилого приміщення з моменту придбання ним права власності на квартиру, жиле і/чи нежиле приміщення.
Громадянка ОСОБА_1 є членом кооперативу, як власник квартири АДРЕСА_2 .
05.12.2016 відповідач письмово звернулася до правління ЖБК з проханням розстрочити її боргові зобов`язання по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 5246,18 грн. та зобов`язувалась щомісячно сплачувати не менше 150 грн. Зобов`язання не виконувала.
23.07.2020 відповідач в присутності трьох членів правління ЖБК отримала попередження, яким повідомлена про суму заборгованості станом на 01.07.2020.
23.11.2020 відповідач вдруге письмово звернулася до правління ЖБК з проханням розстрочити її боргові зобов`язання по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 9714,72 грн. та зобов`язувалась щомісячно сплачувати не менше 231,31 грн. Зобов`язання не виконувала.
Протягом всього періоду відповідачем було сплачено всього 1820,00 грн. (період 17.03.2019 -14.07.2020).
Відповідно до розділу IV статуту ЖБК джерелами фінансування є кошти ЖБК, які складаються окрім іншого з внесків і платежів членів кооперативу.
Відповідно до розділу IV статуту ЖБК сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх членів ЖБК.
Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів членів ЖБК, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами ЖБК відповідно до законодавства та статуту.
Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг та зобов`язаний здійснювати їх оплату.
Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги по утриманню будинків та прибудинкових територій відноситься до категорії комунальних послуг.
У відповідності до ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення загальних зборів є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
Згідно із ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 20 квітня 2016 року (справа № 6-2951цс15), хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правовідносини сторін є грошовим зобов`язанням, в якому на боржника покладений обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а цьому обов`язку кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані ним послуги.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно статті 625 ЦК України боржнику нараховані інфляційні втрати в розмірі 2758,12 грн. та три проценти річних в розмірі 411,68 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Вирішуючи питання про судові витрати суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2481,00 грн.
До судового засідання представник позивача скерувала заяву про те, що стягнення витрат на правову допомогу буде подано в порядку ст. 246 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 6, 12, 13, 18, 263, 261, 264, 265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 11, 526, 530, 625 ЦК України, суд, -
Позов Житлово-будівельного кооперативу № 45 «Вчитель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: В.А. Романенко