Провадження №: 2/755/5129/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Савлук Т.В.,

за участі секретаря - Бурячек О.В.,

учасники справи:

позивач - не з`явилась,

представник позивача - адвокат Наминанік О.С.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , звертаючись з позовом до суду, просила стягнути із ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

26 липня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

20 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позов (вх. № 46592), поданий відповідачем ОСОБА_1 , з викладення своєї позиції щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, долучивши докази направлення цього відзиву іншому учаснику цивільного процесу. Відповідач, мотивуючи свою позицію, послався на те, що між ним та позивачем досягнута домовленість, що він братиме участь у витратах на утримання дитини.

02 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 48640), подана представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Наминанік Оксаною Степанівною, з викладенням своїх контраргументів щодо позиції відповідача, висловленої у відзиві на позов, а також належності та допустимості доказів, долучених до позовної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Представник позивача - адвокат Наминанік Оксана Степанівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що з 08 жовтня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нині шлюбні стосунки подружжя не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина залишилась проживати із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні не має, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим їй важко самостійно у повній мірі фінансово утримувати дитину, забезпечувати їй належне харчування, витрачати додаткові кошти для лікування з огляду на вроджене захворювання, пов`язане зі стравоходом. Врегулювати спірні питання в досудовому порядку не виявилось за можливе, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі, при ухваленні рішенні просив врахувати те, що у зв`язку із повномасштабним військовим вторгненням Російської Федерації на територію України на даний час позивач разом з їх спільною донькою - ОСОБА_3 проживають у Великій Британії. Відповідач бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, виходячи зі свого матеріального становища. У користуванні позивача знаходиться банківська зарплатна картка, на яку відповідач періодично перераховує грошові кошти. Окрім того, відповідач несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, продукти харчування, придбання одягу відповідно до сезону, засоби гігієни. Середній заробіток за місяць відповідача становить 27 000 гривень, кожного місяця він перераховує на утримання дитини близько 10 000 - 15 000 гривень. Крім того, позивач отримує фінансову допомогу від Уряду Великої Британії у рамках програми допомоги українським біженцям. Водночас зауважив, що між сторонами існує домовленість про сплату аліментів.

Таким чином, вислухавши учасників цивільного процесу, наведені доводи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупність, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомленні ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення, виходячи з наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 29 квітня 2021 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (актовий запис № 1081). У свідоцтві про народження дитини батьками записані: батько - « ОСОБА_1 », мати - « ОСОБА_2 ».

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з положень статей 181, 182 Сімейного кодексу України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Виходячи з положень статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів.

Тобто, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, працює на посаді інженера 2 категорії у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Істел 3000» та одержує середньомісячну заробітну плату у розмірі 33 750 гривень, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, інших утриманців та соціальних зобов`язань, що в сутності впливає на матеріальне становище, також суду не надано.

Суд критично відноситься до наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву пояснень про те, що він сплачує за житлово-комунальні послуги та несе додаткові витрати, оскільки ці обставини не можуть слугувати доказом, що впливає на визначення розміру аліментів на утримання дитини у межах даного спору.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі 755/14148/18 дійшов висновку, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання, не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку на утримання дитини.

Також суд констатує, що відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів про те, що між ним, як батьком дитини, та позивачем існує домовленість про сплату аліментів у певному розмірі.

Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача, який має постійне місце роботи та регулярний дохід, визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у відповідній частці від заробітку (доходу) батька дитини узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, з урахуванням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для забезпечення належного матеріального утримання дитини та її гармонійного розвитку, тому вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання дитини повинен бути встановлений у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд присуджує відповідачу до сплати аліментів на утримання дитини починаючи з 11 липня 2023 року (дата направлення позову до суду засобами поштового зв`язку) та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно із статтею 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 430 ч. 1 п. 1 Цивільного процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з урахуванням вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1073 гривні 60 копійок, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 24, 180, 181, 182, 183, 185 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Сторони цивільного процесу:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я: