Номер провадження: 22-ц/813/1881/23
Справа № 2-п-24/11
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом

В С Т А Н О В И В:

У січні 2009 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованності за кредитом.

Повторним заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль`в особі Одеської дирекції до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства ««Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ«Райфайзен Банк Аваль»(65000, м. Одеса, вул.. Садова, 10 МФО 328351, , р/р НОМЕР_1 , з ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , солідарно заборгованість в розмірі 682 376 , 84 дол. США , що в еквіваленті за курсом НБУ складає 5 440 931,74 грн. у тому числі:

- заборгованість за кредитом 244 931,87 дол. США, що складає 1 952 964,27 грн.;

- заборгованість за відсотками 103 955,46 дол. США, що складає 828 888,86 грн.;

- пеня за прострочення тілу кредиту 31 603,12 дол. США, що складає 251 987,48 грн.;

- пеня за прострочення відсотків по кредиту 301 886,39 дол. США, що складає 2 407 091,13 грн.

Стягнуто ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ««Райфайзен Банк Аваль`в особі Одеської обласної дирекції ПАТ«Райфайзен Банк Аваль`в рівних частках суму державного мита в розмірі 1700 грн., по 850 грн., з кожного, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн., по 15 грн., з кожного.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року визнано поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та поновлено Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа № 2-п-24/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в сумі 5 440 931,74 грн. та державного мита у розмірі 1700 грн., також, інформаційне технічне забезпечення у розмірі 30 грн., який вперше був виданий 22.05.2012 року, Біляївським районним судом Одеської області.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року по справі та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Проте, в ході судового розгляду справи від АТ «Райффайзен Банк» надійшли пояснення, у яких банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін (Том ІІ: а.с. 81-86).

В судове засідання, призначене на 13.06.2023 року, сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2012 року Біляївським районним судом Одеської області було ухвалено рішення по справі №2-п-24/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 5 440 931,74 грн., та суми судового збору у розмірі 1700 грн., також інформаційне технічне забезпечення у розмірі 30 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

22.05.2012 року видано оригінал виконавчого листа № 2-п-24/11 по ОСОБА_1 .

12.11.2013 року головним державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкриті виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що виконавчий документ пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

Згідно довідки наданої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-120 648/1 від 30.05.2018 року, вбачається, що заборгованість за виконавчим листом № 2-п-24/11 виданим 22.05.2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в сумі 5 440 931,74 грн. не погашена.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суду, районний суд виходив з того, що причини пропущення строку для пред`явлення заявленого виконавчого листа до виконання є поважними, та вважав за доцільне відновити заявнику такий строк.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 129-1 Конституції України визначено, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року вказано наступне - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду

Виходячи з положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26.03.2012 року по справі №2-п-24/11 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 5 440 931,74 грн., та суми судового збору у розмірі 1700 грн., також інформаційне технічне забезпечення у розмірі 30 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Матеріалам справи встановлено, що 19.04.2012 року представник ООД АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів та 22.05.2012 року видано оригінал виконавчого листа № 2-п-24/11 по ОСОБА_1 (Том І: а.с. 230).

12.11.2013 року головним державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкриті виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що виконавчий документ пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

10.06.2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (Том І: 233-235).

З наведеного вбачається, що з часу отримання представником банку виконавчого листа і до моменту звернення до суду із вищевказаною заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пройшло шість років.

Разом з тим, на момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (в редакції станом на 06.05.2012) (далі - Закон №606-XIV).

Так, згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним на момент набрання рішенням законної сили, виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання в такі строки:

-посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

-інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Тобто, виходячи з вищенаведених положень Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час набрання рішенням законної сили та враховуючи те, що рішення суду набрало законної сили 06.04.2012 року та 22.05.2012 року були видані виконавчі листи по справі, то граничним строком для пред`явлення виконавчих листів до виконання є 22.05.2013 року.

При цьому, відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Проте таких причин заявником не надано.

Так, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із вказаною заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник обґрунтовував її тим, що Відповідачами добровільно рішення суду не виконувалось, у зв`язку з чим ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був змушений звернутися до відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження. Однак, 12.11.2013 року головним державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкриті виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що виконавчий документ пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

Також Заявник зазначає, що у зв`язку з скороченням штату працівників, Банк проводив інвентаризацію виконавчих документів по боржникам, для чого вилучалися всі виконавчі листи, а також у зв`язку з тим, що тривалий час реалізація майна в рамках виконавчого провадження не проводилась, Банк не направляв виконавчий документ до виконання.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження відповідних обставин заявником не було надано до суду.

Так, до самої заяви, заявник додав лише:

- копію виконавчого листа (Том І: а.с.236-239);

- копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (Том І: а.с. 240-241);

- довідку про непогашення боргу (Том І: а.с. 242).

Однак, вказані документи жодним чином не підтверджують поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Отже, колегія суддів виходить з того, що заявником не наведено поважних підстав пропуску строку починаючи з 2013 року після спливу для пред`явлення виконавчого листа для виконання, тобто понад 5 років.

Разом з тим, суд першої інстанції, наведених обставин та положень закону не врахував, неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, щодо наявності правових підстав для поновлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявник не користувався добросовісно своїми процесуальними правами, не виявляв належної зацікавленості у виконавчому провадженні.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Отже, колегія суддів вважає, що при зверненні до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення його до виконання, заявник не подав належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, що підтверджують поважність підстав для поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів.

На вищевказані обставини справи, суд першої інстанції уваги не звернув.

Згідно із ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволення вимог заяви.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова