Справа № 307/4045/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Чічкало М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Тячівського районного суду від 11 листопада 2021 року (у складі судді Бряник М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання учинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у грудні 2020 р.

Просила:

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55151303 від 16.11.2020 р. 09:39:34 державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни, якою проведено державну реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Кредитні ініціативи», ;

-скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис № 39194217 від 12.11.2020 р. про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи», , права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

-поновити відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкти нерухомого майна будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що передували скасованим записам.

Заявлені вимоги обґрунтувала наступними обставинами.

05.11.2007 р. ОСОБА_2 уклав з філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» кредитний договір № 1943, відповідно до якого отримав кредит в сумі 34000 євро з кінцевим терміном повернення не пізніше 04.11.2027 р.

12.11.2007 р. між ОСОБА_1 та акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку належний на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинок із надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Редакцією ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на час укладення іпотечного договору було передбачено лише таку правову підставу передачі права власності як договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Застереження в іпотечному договорі, як правова підстава для набуття права власності на предмет іпотеки в позасудовий спосіб, була включена законодавцем до ст. 37 Закону «Про іпотеку» пізніше 25.12.2008 р. (зміни набули чинності 14.01.2009 р.).

Позивач вважає, що на час укладення іпотечного договору така правова підстава як застереження в іпотечному договорі для переходу права власності в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» була відсутня і зміни, внесені 25.12.2008 р. до вказаної норми закону, не відносяться до спірних правовідносин.

01.03.2011 р. укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 1943 від 05.11.2007 р. у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» шляхом реорганізації у Рахівське без-балансове відділення «філії відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород».

17.12.2012 р. на підставі договору про передачу прав за договором забезпечення відступлено право вимоги за іпотечним договором ТОВ «Кредитні Ініціативи», яке, у свою чергу, не направляло ОСОБА_1 пропозицію про укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, відповідний договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, а відтак порядок реєстрації права власності як спосіб позасудового задоволення вимог іпотекодержателя був порушений.

Позивач також вважає реєстраційні дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки незаконними, оскільки такі вчинені в порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Окрім наведеного, позивач звертає увагу на допущені відповідачем порушення ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» та відповідає визначеним цим законом критеріям.

Рішенням Тячівського районного суду від 11.11.2021 р. позовну заяву задоволено частково:

1.Скасовано рішення державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55151303 від 16.11.2020 р. 09:39:34, яким проведено державну реєстрацію права власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» ;

2.У задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

3.Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Указане судове рішення у частині задоволеної позовної вимоги мотивоване обґрунтованістю і доведеністю такої, а в частині відмовлених вимог безпідставністю, оскільки скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу) автоматично призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації права, та повернення спірного будинку у власність позивачки.

У апеляційні скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог із підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові; у іншій частині залишити рішення без змін.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-Судом першої інстанції не виконано вимог законодавства щодо обов`язкового встановлення наявності усіх умов для застосування до спірних правовідносин положень Закону України від 03.06.2014 р. «Про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», обов`язок доказування чого покладається саме на позивача;

-Позивач повинен був звернутися до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора з припиненням права власності за відповідачем і визнання права власності за позивачем, оскільки саме таке формулювання позовних вимог може вважатися належним способом захисту.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Тулайдан С.І., не визнав апеляційної скарги через невідповідність її доводів фактичним обставинам справи та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце такого був належно повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки правова аргументація ТОВ «Кредитні ініціативи» відома та зрозуміла (викладена як у самій апеляційній скарзі, так і у відзиві на позовну заяву а.с.113-118), то колегія суддів вважає доцільним переглянути справу за відсутності представника вказаного товариства.

Аналогічна ситуація із іншими учасниками справи (державний реєстратор і третя особа ОСОБА_2 ), які в судове засідання не з`явилися, однак про дату, час і місце такого були також належно повідомлені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зміну судового рішення із таких мотивів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що державний реєстратор зареєстрував майно на користь кредитора без згоди власника, не зважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014 р., спірний будинок підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та не перевищує 250,0 кв. м. Доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення, матеріали справи не містять.

При цьому, суд установив наступні факти й обставини:

-05.11.2007 р. ОСОБА_2 уклав із філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» кредитний договір № 1943, відповідно до пунктів 2.1, 2.3 якого отримав кредит в сумі 34000 євро з кінцевим терміном повернення не пізніше 04.11.2026 р. (а.с.19-22);

-12.11.2007 р. у забезпечення умов кредиту між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» укладено іпотечний договір, відповідно до якого вона передала в іпотеку належний на підставі спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16-18);

-01.03.2011 р. між сторонами укладено додатковий договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 1943 від 05.11.2007 р. у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» шляхом реорганізації у Рахівське без-балансове відділення «Філії відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород» (а.с.35);

-17.12.2012 р. ТОВ «Кредитні ініціативи» уклало договір, за яким до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 1943 від 05.11.2007 р. і права іпотеко держателя нерухомого майна, а саме житлового будинку загальною площею 126,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що є предметом договору іпотеки (а.с.119);

-11.09.2020 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення цінним листом було направлено повідомлення від 9.09.2020 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням із застереженням, що в разі непогашення заборгованості по кредитному договору банком/іпотекодержателем буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, яке було вручено адресатам 11.09.2020 р. та 18.09.2020 р. (а.с.119-124);

-Відповідно до висновку ТОВ «Незалежна експертна компанія» від 09.11.2020р. вартість предмета іпотеки, на який було звернуто стягнення, склала 1 144 324 грн. (а.с.127);

-Згідно з довідкою про заборгованість за кредитом станом на 11.11.2020 р. за ОСОБА_2 числиться заборгованість, яка складає 130 450, 44 EUR (а.с.128);

-Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 12.11.2020 р. державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна провела державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площею 126,3 кв. м, (житлова площа 77,1 кв. м) за ТОВ «Кредитні ініціативи», (а.с.36);

-Відповідно до довідки про склад сім`ї або реєстрованих у житловому будинку осіб, виданої Солотвинською селищною радою 29.12.2020 р., ОСОБА_1 дійсно проживає і зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані та проживають: син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_4 , внучка ОСОБА_5 , внук ОСОБА_5 , та чоловік ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , котрі проживали за вказаною адресою також станом на 12.11.2020 р. тобто на день проведення державної реєстрації (а.с.15).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції першої інстанції у частині задоволеної позовної вимоги у зв`язку з їх відповідністю обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно з положеннями ст. 1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (у редакції, чинній на момент здійснення спірної державної реєстрації станом на 16.11.2020 р.) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

-таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

-таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

-загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Установлено та не заперечується, що згідно з іпотечним договором № 1943 від 12.11.2007 р., укладеним між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) в особі керуючого філії «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області та ОСОБА_1 предметом іпотеки є будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 126.3 кв. м, житловою 77.1 кв. м.

Указана адреса зазначена як місце реєстрації ОСОБА_1 (іпотекодавця) в паспорті громадянина України з 18.10.1984 р. (а.с.12-13), та довідці Солотвинської селищної ради № 1463 від 29.12.2020 р. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку, приміщенні/будинку осіб (а.с.15), як мешканка: в іпотечному договорі № 1943 (а.с.16-18), у повідомленні ТОВ «Кредитні ініціативи» від 09.09.2020 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (а.с.119, 123, 124), а також у позовній заяві, довіреності на представництво інтересів (а.с.10), апеляційній скарзі на ухвалу суду від 21.01.2021 р. (а.с.77-78), у відзиві ТОВ «Кредитні ініціативи» на позовну заяву та в апеляційній скарзі , яка є предметом розгляду (а.с.113-118, 191-196), та в інших документах і матеріалах справи.

Тобто, житловий будинок-предмет іпотеки є місцем постійного проживання ОСОБА_1 (іпотекодаця), а той факт, що в ОСОБА_1 немає іншого нерухомого житлового майна підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( ОСОБА_1 ) від 16.11.2022 р. (а.с.244-246).

У контексті наведеного довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не виконано вимог законодавства щодо обов`язкового встановлення наявності усіх умов для застосування до спірних правовідносин положень Закону України від 03.06.2014 р. «Про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», обов`язок доказування чого покладається саме на позивача, не заслуговує на увагу як підстава для скасування оскарженого рішення.

Колегія суддів відхиляє також як необґрунтований довід апелянта про те, що позивач повинен був звернутися до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора з припиненням права власності за відповідачем і визнання права власності за позивачем, оскільки саме таке формулювання позовних вимог може вважатися належним способом захисту, оскільки згідно з усталеним правовим висновком ВС в разі, коли кредитор (банк) реалізував своє право іпотекодержателя у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», то належним способом захисту є вимога про скасування рішення про державну реєстрацію, яка заявляється до кредитора, позаяк відповідно до вимог указаної норми закону рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Така законодавча вказівка є для іпотекодавця гарантією дотримання іпотекодержателем вимог закону щодо підстав і процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Окрім того, ТОВ «Кредитні ініціативи» під час розгляду справи в суді першої інстанції та у відзиві на позовну заяву не піддавало сумніву обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Разом із тим, у питанні суб`єктного складу відповідачів суд першої інстанції допустився помилки при застосуванні норм матеріального права та не врахував правові висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач заявила вимогу про скасування рішення державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і суд першої вважав державного реєстратора належним відповідачем.

Однак, апеляційний суд із цим висновком погодитись не може.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63).

Спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36).

Зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом першої інстанції обставини справи підтверджують, що спір у позивача існує саме з ТОВ «Кредитні ініціативи» із приводу порушення ним права власності позивача на житловий будинок з надвірними спорудами внаслідок його дій щодо реєстрації за собою цього права.

Отже, позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на будинок не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивач також визначила відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі (відповідачем, співвідповідачем або третьою особою, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору).

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, і немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39).

З огляду на те що позивач заявила позов, зокрема, і до неналежного відповідача державного реєстратора, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову щодо обох відповідачів є помилковим.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позову в частині вимог щодо державного реєстратора Лазар Д.В. належить відмовити.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 376 ч.1 п.4 ЦПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни оскарженого рішення лише в частині, яка стосується позовних вимог до державного реєстратора Лазар Д.В. Решту рішення (по суті спірних правовідносин) належить залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

2.Рішення Тячівського районного суду від 11 листопада 2021 року в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни скасувати і в задоволенні позовної вимоги до державного реєстратора відмовити.

3.У решті залишити рішення без змін.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5.Повне судове рішення складено 25.05.2023 р.

Судді: