Справа № 509/5038/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2021 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2021 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів.Розгляд позову вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.02.2023 р. №34/0/15-23 суддю Овідіопольського районного суду Одеської області Жижку звільнено з посади судді Овідіопольського районного суду Одеської області 09.02.2023 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2023 року справу передано для розгляду судді Кочко В.К.

Підстави звернення до суду обгрунтовуються тим, що 25липня 2013 року між позивачкою та відповідачем зареєстрований шлюб, від якого сторони мають спільну дитину, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 вересня 2020 року шлюб між сторонами розірваний. Дитина постійно проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Батько дитини проживає окремо, таза усною домовленістю з ОСОБА_1 про розмір допомоги на утримання дитини щомісяця перераховував Позивачці 7000,00 гривень на її рахунок, перебуваючи на роботі за кордоном. Також, позивачка вказує, що відповідач працює членом екіпажу судна дальнього плавання, постійно ходить в рейси, а й відтак має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

В ході підготовчого судового засідання відповідач, в інтересах якого діє адвокат Чумаченко С.О., надав суду відзив на позовну заяву. Позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 2 000,00 гривень аліментів на дитину щомісяця. Крім того, відповідач зазначив, що ніколи не домовлявся з позивачкою про розмір аліментів саме у розмірі 7000,00 гривень, ніколи не здійснював перекази коштів позивачці у розмірі 7000,00 гривень, наразі є безробітним, доходу не має, за кордоном не працює.

В судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, належним чином сповіщені сторони та їх представники не з`явились.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява від 17 травня 2023 року, про слухання справи за відсутності відповідача та його представника.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи, їх представників, на підставі наявних у справі доказів.

Ознайомившись з позовними вимогами і запереченнями проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить наступних висновків.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 25 липня 2013 року року між сторонами укладений шлюб, зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1313.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 вересня 2020 року у справі № 509/2353/20 шлюб між сторонами розірваний.

В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що в ході розгляду справи відповідачем не заперечувалось.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України.

Відповідно до ст. ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 липня 2022 року про витребування доказів від ДП «В.ШІПС (УКРАЇНА)» надійшов лист № 1089 від 28 серпня 2022, яким останнє повідомилосуд, що протягом останніх трьох років ОСОБА_2 був працевлаштований за кордоном за посередництвом ДП «В.ШІПС (УКРАЇНА)» на наступних умовах: згідно з умовами строкового трудового договору (контракту) від 14.08.2019 року ОСОБА_2 була запропонована посада MOTORMAN (моторист), на період роботи строком 6 місяців (+/-1), з базовою ставкою 676,00 доларів США за місяць роботи; згідно з умовами строкового трудового договору (контракту) від 25.06.2020 року ОСОБА_2 була запропонована посада MOTORMAN (моторист), на період роботи строком 6 місяців (+/-1), з базовою ставкою 676,00 доларів США за місяць роботи.

З відповіді, наданої ДП «В.ШІПС (УКРАЇНА)» листом № 1089 від 28 серпня 2022 року суд встановив, що документально підтверджений щомісячний дохід відповідача за 2019,2020,2021 роки становить 5949,00 гривень, 1/4 від вказаного доходу для утримання на одну дитину становить 1487,00 гривень, що є меншим ніж та, на який погодився відповідач 2000,00 щомісячно.

Проте, позивачка просить стягнути аліменти на дитину в розмірі 7 000,00 гривень. на місяць, що перевищує документально підтверджений місячний дохід відповідача в сумі 5949,00 гривень.

Інших доказів отримання відповідачем доходів у більшому розмірі позивачкою до суду не надано.

Крім того відповідач зазначив, що на теперішній час через військовий стан він є безробітнім, жодних трудових договорів моряка ним не укладено.

Отже, за таких обставин, суд вважає за справедливе і доцільне призначити суму аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь матері ОСОБА_4 , для утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 гривень, але не менші ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 23.09.2021 р., та до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки, позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, то оплату судового збору в розмірі 908,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,158,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., починаючи з 23.09.2021 р. до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя Кочко В.К.