Справа № 471/414/23
Провадження №6/471/6/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2023 р. смт. Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукова І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/414/23 подання головного державного виконавця Братського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Братського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє спільно з іншими.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд розглянувши подання дійшов висновку про відсутність підстав для його повернення, зважаючи на таке.

Розділом VI ЦПК України визначено компетенцію загального суду щодо вирішення питань, які виникають на стадії виконання рішення суду.

Згідно з ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Цивільно-процесуальним законодавством не визначено вимог до форми та змісту заяви про визначення частки майна боржника у майні.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 N 14, скарги, заяви, подання які подаються учасниками виконавчого провадження з питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

З огляду на вказані вимоги заява (подання) повинні містити: найменування осіб сторін у справі, їх місце знаходження, проживання, поштовий індекс, номер засобів зв`язку, якщо такі відомі.

Відповідно до вимог методичних рекомендацій "Щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв" викладених у листі Міністерства юстиції України від 18.12.2006 N 25-1/899/7, заява, подання державного (приватного) виконання повинні містити чіткі та конкретні питання, які ставить державний (приватний) виконавець на вирішення суду, чітку вказівку яким чином, на погляд державного (приватного) виконавця, суду необхідно вирішити поставлене питання. Державний (приватний) виконавець повинен зазначити в чому полягає складність виконання рішення чи у зв`язку з чим, таке рішення неможливо виконати. У разі звернення з питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, - у поданні має бути розрахована така частка.

Зокрема, у разі звернення із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній сумісній власності, державний (приватний) виконавець у поданні повинен зазначити конкретне майно, в якому слід визначити частку, розрахувати розмір частки, зазначити інших співвласників такого майна як заінтересованих осіб, зазначити в чому полягає складність державного (приватного) виконавця самостійно визначити частку боржника, викласти обставини, якими державний (приватний) виконавець обґрунтовує свої вимоги, в чому полягає складність виконання рішення.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 12Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 N 14, такі подання мають розглядатися з обов`язковим викликом у судове засідання не лише державного (приватного) виконавця, боржника, стягувача, а й учасників спільної власності на майно.

Крім того, в абзаці 2 частини 2статті 183ЦПК України визначено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Державним виконавцем вимоги ст.. 183 ЦПК України не виконано.

В поданні державним виконавцем зазначено, що на виконанні відділу ДВС перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 325432,49 грн.; ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 383268,00 грн.; ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 365365,05 грн.

Державним виконавцем проведено дії щодо виявлення майна та рахунків боржника та було встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку в якому зареєстрований боржник, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , належить дружині боржника- ОСОБА_5 . Право власності зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.04.2017 року. Також 10.04.2017 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0, 15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до актового запису про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб 02 листопада 1985 року, актовий запис 709.

Під час судового засідання судом було досліджено матеріали інвентарної справи та встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 16.04.1992 року, посвідченого державним нотаріусом. Договір зареєстровано Вознесенським МБТІ, 30.04.1992 року за № 570, в порядку, передбаченому чиним на час укладення договору законодавством.

Таким чином судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_5 та не підпадає під вимоги ст.. 60 СК України.

Відповідно до ст.. 377 ЦК України, ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Таким чином, під час набуття прав за договором дарування на житловий будинок ОСОБА_5 набула прав і на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно в 2017 році в Державному реєстрі речових прав не спростовує статусу майна як особистої власності подружжя.

За таких обставин суд приходить до висновку, що державним виконавцем не доведено, що вказане у поданні нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Керуючись ст. 183,443 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

В задоволенні подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє спільно з іншими-відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

СуддяІ.Б. Гукова