Справа № 152/1261/22
Провадження № 22-ц/801/1437/2023, 22-ц/801/1497/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Соколовська Т.О.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

20 липня 2023 рокуСправа № 152/1261/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Медвецького С. К., Войтка Ю. Б.,

отримавши клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів, подане її представником адвокатом Хомко Світланою Василівною, на ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 червня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення та рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Юхимівське», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанське» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 червня 2023 року відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою та надано право учасникам справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу до 14 липня 2023 року включно, з дотриманням вимог, передбачених ст. 360 ЦПК України.

13 липня 2023 року через систему «Електоронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Хомко С.В. надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії додаткової угоди №1 від 19 червня 2023 року до договору №02/11 про відступлення права вимоги від 02 листопада 2022 року. Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 на даний момент перебуває за кордоном (у Чехії), вказана угода підписувалась шляхом направлення підписаних нею примірників до ТОВ «Селищанське», яке в свою чергу змогло її підписати 04 липня 2023 року, що унеможливило надання цього доказу до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Частина 8 ст. 83 ЦПК України визначає, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 (провадження № 61-8136св22) зазначено, що тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченому ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постанові від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 Верховний Суд зауважив, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що докази, які представник позивача адвокат Хомко С.В. просить долучити до матеріалів справі, не існували на час розгляду справи судом першої інстанції, а тому з огляду на вказані вище положення норм процесуального права та правові висновки Верховного Суду, клопотання адвоката Хомко С.В. про приєднання цих доказів до матеріалів справи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 83, 365, 367ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хомко Світлана Василівною, про долучення доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: С. К. Медвецький

Ю. Б. Войтко