КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-з/824/780/2023
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 369/9135/17

13 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Кролівець О.В.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року у цивільній справі за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики урозмірі 1 957 246 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 299 422 грн. 92 коп., 8% річних у розмірі 288 572 грн. 46 коп., пеню у розмірі 300 000 грн 00 коп. та судові витрати у розмірі 23 452 грн. 26 коп.

У задоволенні решти позовних вимоги відмовлено.

За результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду прийнято постанову від 17 жовтня 2019 року, якою рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від17 лютого 2017 року у загальному розмірі 3 499 507 (три мільйони чотириста дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот сім) грн. 98 коп., з яких: заборгованість за договором позики у розмірі 1 957 246 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 267 359 грн. 80 коп., вісім процентів річних у розмірі 205 913 грн. 00 коп. та пеня у розмірі 1 068 989 грн. 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 39 205 грн. 05 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Після закінчення апеляційного розгляду справи третя особа ОСОБА_2 , який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, подав апеляційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в частині скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 1 957 246 грн. 00 коп. та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в загальному розмірі 3 499 507,98 грн. скасовано.

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в розмірі 1 957 246 грн. 00 коп. залишено без змін.

02 червня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду заяву про роз`яснення мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року.

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що суд першої інстанції при видачі виконавчого листа від 23.11.2022 року вийшов за межі своїх повноважень та фактично розтлумачив на свій розсуд резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року, в якій чітко зазначено, що саме в розмірі 1 957 246 грн. 00 коп. має відбуватися стягнення, тим самим збільшив суму стягнення та фактично змінив резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду у справі від 10 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 лише 1 957 246 грн. 00 коп., тобто, здійснив самостійно вирішення спору про право на стягнення, яке суд апеляційної інстанції вирішив у постанові від 10 лютого 2022 року, чим в порушення норм процесуального права підмінив поняття та правову основу мотивувальної частини постанови Київського апеляційного суду від 10.02.2022 року, узаконивши в ньому суму стягнення в загальному розмірі 3538712,03 грн., яка не відповідає резолютивній частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року.

Вказує на те, що оскільки ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.06.2023 року у справі №369/1256/22, заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені заяви про визнання виконавчого листа №369/9135/17, провадження №2/369/754/19, що виданий 23.11.2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню з підстав невірного та самостійного тлумачення мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10.02.2022 року, виникла об`єктивна необхідність у роз`ясненні (тлумаченні) мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року, тобто, в якому загальному розмірі потрібно стягнути з ОСОБА_1 заборгованість: в розмірі 1 957 246 грн. 00 коп., як це зазначено в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року чи в загальному розмірі в сумі 3538712,03 гривень на підставі трьох рішень судів - постанови Київського апеляційного суду від 17.10.2019 року, постанови Київського апеляційного суду від 10.02.2022 року та Рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2019 року?

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та третя особа: ОСОБА_2 не з`явились, про день та час розгляду заяви судом повідомлені, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд заяви про роз`яснення постанови у їх відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Довгун Ірина Володимирівна в судовому засіданні проти доводів заяви відповідачки ОСОБА_1 заперечувала, вважала, що постанова Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року є зрозумілою і роз`яснення не потребує.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Відповідно до роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим й зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Звертаючись до апеляційного суду з заявою про роз`яснення мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року заявниця зазначає, що на підставі постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року судом першої інстанції 23.11.2022 року було видано виконавчий лист, який, на думку заявника є таким, що не підлягає виконанню, так як зазначені у ньому суми стягнення не відповідають змісту постанови. Проте, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.06.2023 року їй було відмовлено у визнанні вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконання. З огляду на вище викладене, на думку заявника постанова Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року підлягає роз`ясненню.

Вказані доводи заяви відповідачки ОСОБА_1 щодо роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Виконавчий лист від 23.11.2022 року у даній справі, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, не тільки на підставі постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року, а і на підставі постанови Київського апеляційного суду від 17.10.2019 року та рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 24.06.2019 року, яке за результатами його апеляційного перегляду, було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 1 957 246 грн.00 коп. , скасовано постановою Київського апеляційного суду від 17.10.2019 року в частині стягнення інфляційних втрат, вісім процентів річних та пені з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 27 359 грн. 80 коп., вісім процентів річних у розмірі 205 913 грн. 00 коп., пені у розмірі 1 068 989 грн. 18 коп., судових витрат у розмірі 39 205 грн. 05 коп.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням того, що постанова Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року є зрозумілою, однозначною та не допускає подвійного трактування, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року - відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року слід відмовити.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 18 липня 2023 року.

Головуючий: Судді: