Справа № 129/1605/23
Провадження № 2/147/230/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 липня 2023 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

на підставі ухвали Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2023 року цивільна справа №129/1605/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства передано до Тростянецького районного суду Вінницької області за підсудністю.

Справа надійшла до суду 22 червня 2023 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 у справі № 129/1605/23 (провадження 2/147/230/23) визначено головуючого суддю Мудрак А.М.

Ухвалою судді від 27 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Станом на 25.07.2023 недоліки позовної заяви не усунуто, клопотань про надання додаткового строку для усунення недоліків позивачем не подано.

Дослідивши позовну заяву та додані матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 175 ЦПК України.

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.06.2023 вказана позовна заява була залишена без руху та позивачеві надано термін для усунення недоліків.

Копія ухвали надіслана позивачу 28 червня 2023 року за вих.№129/1605/23/3543/2023 за адресою, зазначеною в позовній заяві, яка отримана позивачем ОСОБА_1 06 липня 2023 року, про що наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на 25 липня 2023 року на адресу суду позивачем не подано заяви про усунення недоліків, а також жодного клопотання про продовження терміну для виконання ухвали.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі від 27.06.2023 у строк, встановлений судом.

При цьому, суд наголошує, що забезпечення позивачеві доступу до суду не може порушувати право іншої сторони (відповідача) на отримання позовної заяви, яка б за формою та змістом відповідала вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України.

Надання переваги одній стороні шляхом продовження розгляду справи на підставі позовної заяви, яка за формою та змістом не відповідає вимогам ЦПК України, та не дотримання норм ЦПК України, буде порушенням принципу змагальності сторін цивільного судочинства щодо іншої сторони, що є неприпустимим.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно з ч.3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Окрім цього, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, згідно з п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки у встановлений судом строк ОСОБА_1 вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконала, то позовну заяву слід повернути на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, роз`яснивши положення ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства, вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя А.М. Мудрак