Житомирський апеляційний суд
Справа №275/155/23 Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія 82 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу судді Брусилівського районного суду Житомирської області, постановлену 28 березня 2023 року суддею Данилюк О.С. у смт. Брусилові,

у справі №275/155/23 по матеріалам позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому, просив стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (надалі Товариство, АТ «ОГС «Житомиргаз» на його користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10810,08 грн та моральної шкоди - 1500000 грн.

Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На його думку, ним були виконані вимоги п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, зазначені судом, та до позовної заяви надані докази, якими він обґрунтував свої позовні вимоги. Однак, суд на стадії відкриття провадження у справі почав здійснювати оцінку та дослідження поданих доказів, що не передбачено нормами ЦПК України на даній стадії, а тому суд дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області, від 27 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для надання останнім доказів понесення ним витрат в сумі 10810,08, які він просить стягнути з відповідача.

На виконання вимог зазначеної ухвали, 13 березня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву, до якої додав копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат, про арешт коштів боржника тощо (а.с.18-28).

Ухвалою судді місцевого суду від 13 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху повторно та заначено, що вимоги ухвали від 27 лютого 2023 позивачем не виконані, а долучені до заяви постанови не доводять понесення ОСОБА_1 витрат у розмірі 10810,08 грн, які він просить стягнути з відповідача.

Постановляючи ухвалу від 28 березня 2023 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, суддя виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав вимог ухвали від 27 лютого 2023 року, зокрема, не надав доказів сплати ним витрат в сумі 10810,08 грн, які він просить стягнути з відповідача.

Такий висновок судді суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки недоведеність заявлених вимог, відсутність доказів не можуть бути підставами для залишення позовної заяви без руху та її повернення позивачу, а може бути лише підставою для відмови у задоволенні позову.

Так, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 березня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді