Справа № 638/6392/23
Провадження № 2-з/638/65/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Орос О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Габадулова Лариса Августинівна про визнання недійсним спадкового договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Габадулова Лариса Августинівна про визнання недійсним спадкового договору, в якому просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира).

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним спадкового договору. За вказаним спадковим договором мати заявника після смерті передає належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Відповідачем не були виконані умови спадкового договору, а саме не здійснено дрібний ремонт квартири, не надано медичну допомогу та не організовано поховання.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач до вирішення судом спору про визнання недійсним спадкового договору зможе оформити право власності на квартиру та здійснити її подальше відчуження, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову та визнання недійсним спадкового договору.

Дослідивши викладені в заяві доводи та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову, зважаючи на наступне.

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Орос О.В. перебуває цивільна справа № 638/6392/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Габадулова Лариса Августинівна про визнання недійсним спадкового договору.

В даному позові ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , якою за життя, а саме 20 серпня 2021 року було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Габадуловою Л.А., який вона просить визнати недійсним. Спадковим майном після смерті матері є квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3

20 серпня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Габадуловою Л.А., відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язується виконувати дрібний ремонт квартири, надавати відчужувачу медичну допомогу та організувати поховання і в разі смерті ОСОБА_3 набуває право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29 березня 2023 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на існування ризику подальшого ускладнення чи унеможливлення виконання рішення. Дані ризики обґрунтовані тим, що майно, на яке може набути право власності відповідач за спадковим договором, який позивач просить в позові визнати недійсним, є квартира. Складений договір порушує права ОСОБА_1 як спадкоємця за законом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Також під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Зважаючи на те, що між сторонами дійсно виник спір, з урахуванням підстав та змісту позову, та наявності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири.

Заборона на відчуження квартири, щодо якої між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності на неї, зважаючи на що, з урахуванням встановлених обставин, заборона на відчуження квартири є виправданою, а рішення про заборону на відчуження є таким, що підтримує "справедливу рівновагу" між загальним інтересом відповідача по справі та захистом прав позивача.

Що ж стосуються викладеної вище позиції Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18 стосовно того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, то суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

З урахуванням встановлених та зазначених вище обставин, доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, судом встановлено, що між сторонами по справі дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. З урахуванням встановленого обсягу позовних вимог, суд дійшов висновку щодо співмірності такого виду забезпечення позову як заборона відчуження із заявленими позовними вимогами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року по цивільній справі № 381/4019/18 визначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири, суд враховує співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Оскільки предметом спору є квартира, вартість якої є значною, вбачається, що забезпечення позову шляхом заборони її відчуження, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлових приміщень не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, та виникає лише перешкода у вільному розпорядженні цим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року по цивільній справі № 643/12369/19.

Також суд вважає недоцільним застосування зустрічного забезпечення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови від позову.

Забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири, не впливає на матеріальний стан відповідача та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Матеріали справи не містять будь-яких належних даних, що свідчать про можливе завдання відповідачу збитків внаслідок забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлових приміщень.

Висновки щодо забезпечення позову шляхом заборони відчуження ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності і розумності та відповідають положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо наявності достатніх правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Габадулова Лариса Августинівна про визнання недійсним спадкового договору задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Габадулова Лариса Августинівна про визнання недійсним спадкового договору по цивільній справі № 638/6392/23 шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 06 липня 2023 року.

Суддя О.В. Орос