Справа № 712/2889/23
Провадження № 2/712/1529/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження по справі

28 березня 2023 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Мірошниченко Л.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , представник позивачки Адвокатське об`єднання «Правова позиція» в особі адвоката Ковтуна Андрія Володимировича, до ПАТ КБ «ПриватБанк», Центрального відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

27.03.2023 року до Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась з позовом ОСОБА_1 в особі представника позивачки Адвокатського об`єднання «Правова позиція» в особі адвоката Ковтуна А.В., до ПАТ КБ «ПриватБанк», Центрального відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту.

З позовної заяви вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.09.2004 року ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер і відкрилась спадщина з вищевказаного майна.

13.01.2023 року за заявою позивачки Друга Черкаська ДНК завела спадкову справу № 70141749.

15.02.2023 нотаріусом Другої Черкаської ДНК постановою відмовлено у вчинені нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 до зняття арешту.

Постанова нотаріуса вмотивована тим, що згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 322513467 від 10.02.2023 за ОСОБА_2 зазначений арешт на все нерухоме майно згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження на майно № 46056347, видана 04.11.2016 Центральним відділом ДВС в м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області.

Посилаючись на вимоги ст. 39, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 319, 321, 391, 1218, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. 41 Конституції України, просила звільнити з-під арешту 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суддя приходить до наступного.

З матеріалів, доданих до заяви вбачається, що дійсно ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою, у якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті її рідного брата ОСОБА_2

15.02.2023 нотаріусом Другої Черкаської ДНК постановою відмовлено у вчинені нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , до зняття арешту.

З Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається, що при підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, що згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 322513467 від 10.02.2023 за ОСОБА_2 зазначений арешт на все нерухоме майно згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження на майно № 46056347, видана 04.11.2016 Центральним відділом ДВС в м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області.

Визначаючи форму звернення із заявою до суду та порядок вирішення, суддя зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просила суд скасувати арешт із належного їй майна, посилаючись на статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 статті 1282 встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, тобто, у разі смерті фізичної особи, яка є боржником у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи переходять до іншої особи ї спадкоємця, іншими словами: відбувається заміна боржника у зобов`язанні. Отже, виконати зобов`язання померлої особи перед кредитором можуть спадкоємці боржника, але лише за наявності майна боржника, одержаного ним у спадщину. Кредитор, державний або приватний виконавець можуть звернутися до суду с заявою про заміну сторони ї правонаступником.

Із матеріалів, поданих до суду вбачається, що ОСОБА_1 пред`явила позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивачки ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення. Тобто перед судом стоїть вимога про вирішення процесуального питання, а не вирішення матеріального спору (не має наслідком зміни матеріального правовідношення).

Суддею встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем боржника перед банком, відповідно є потенціальною стороною виконавчого провадження.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивачка одночасно має бути й відповідачкою, так як майно, на яке вона претендує як на спадщину арештовану державним виконавцем і вона є потенційним боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов ОСОБА_1 взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, тому суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

До аналогічного висновку прийшов у Постанові Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.11.2020 року (справа № 520/7100/19, провадження № 61-7689св20).

Посилання позивачки на Постанову Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15.05.2013 року не є коректним, оскільки в зазначеній справі вирішувалось питання стосовно звільнення майна позички з-під арешту, яке було накладено слідчим в рамках розслідування ним кримінальної справи та в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, тому суддя вважає неможливим застосувати до даних правовідносин зазначену Постанову Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 186, 260,353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивачки Адвокатське об`єднання «Правова позиція» в особі адвоката Ковтуна Андрія Володимировича, до ПАТ КБ «ПриватБанк», Центрального відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса для перегляду документу в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси Л. Є. Мірошниченко