КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5564/22
Провадження № 2/552/254/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2023 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Миронець О.К., секретаря судового засідання Савченко О.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави в порядку загального позовного провадження в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя , третя особа - Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просить суд поділити майно подружжя та визнати за ОСОБА_3 право власності на частину квартири за адресою АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя частину грошових коштів у розмірі 250 000 гривень. Свій позов обґрунтувала тим, що з 03.05.2014 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 . За час перебування у шлюбі ними була придбана квартира, загальною площею 82,9 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 02.09.2019 року. 20.09.2019 року між Харківським регіональним управлінням ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 860 685 гривень зі сплатою відсотків у порядку та розмірах передбачених цим договором. 26.09.2019 року вищевказану квартиру передано в іпотеку Фонду майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершене. 11.06.2021 року відповідачем зареєстровано право власності на вказану квартиру. В позові також вказує на те що за час перебування в шлюбі подружжя мало заощадження в сумі 500 000 гривень, які також є спільним сумісним майном, а отже підлягають поділу.

15.11.2022 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та просить суд припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на 13/100 частини 3 кімнатної квартири АДРЕСА_2 та виділити вказану квартиру ОСОБА_4 . Виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію відповідної її частки у спільному майні, а саме 57342,5 гривень, які внесені на депозит суду. Стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 10 000 гривень. Зустрічний позов обґрунтував тим, що під час перебування у шлюбі 02.09.2019 року між ним та ПАТ «Трест Житлобуд-1»укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, предметом якого були майнові права вартістю 844641 гривень на квартиру за адресою АДРЕСА_3 та укладено кредитний договір. Строк виконання основного зобов`язання 30.09.2045 року. За час перебування у шлюбі сплачено 114685 гривень включно з початковим внеском. Після розірвання шлюбу він самостійно продовжує сплачувати кредит. Тобто, він вважає, що частка ОСОБА_3 у спірній квартирі може бути визначена відповідно до розміру її фактичного внеску у придбання квартири - половина від 13/100, де 114685 гривень сума фактично сплачених за кредитом,1/2 частина відповідно 57342,50 гривень. Також зазначає, що проживання в даній квартирі не є можливим, оскільки вона потребує ремонту.

Відповідно до ухвали суду від 15.09.2022 року відкрито провадження та призначений розгляд в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 05.12.2022 року прийнято зустрічний позов по справі та здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 29.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила суд його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову та задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи - Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судове засідання свого представника не направив, подав пояснення по справі. В своїх поясненнях зазначає, що визнання права власності по частину за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушує їх право. Вказує на те, що кредитний договір №689-к від 18.09.2019 року був укладений сім`єю в особі ОСОБА_4 і до повного погашення кредитних зобов`язань визнання права власності за іншою особою не може бути здійснено.

Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали додані до справи встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що з 03.05.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.05.2022 року шлюб між сторонами розірвано.

За період перебування у шлюбі подружжям придбана квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 02.09.2019 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1».

20.09.2019 року між Харківським регіональним управлінням ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір,згідно умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 860 685 гривень зі сплатою відсотків у порядку та розмірах передбачених цим договором. Строк виконання основного зобов`язання 30.09.2045.

26.09.2019 року між Харківським регіональним управлінням ДСФУ «Державний фонд сприяння будівництву» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір.

11.06.2021 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

В ході розгляду справи встановлено, що за час перебування у шлюбі виплачено 114685 гривень кредитних коштів і на день розгляду справи кредит не виплачено. Відтак, за період перебування у шлюбі за спільні кошти придбано лише приблизно 13/100 частини квартири.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 , продовжував сплачувати особисті кошти по кредитному договору №689-к від 18.09.2019 року.

Частиною 1 ст.69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що їм належить на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що позивач набула права власності на частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , отже суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на частину квартири. Сам по собі факт придбання спірної квартири в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Лише та частина спірної квартира, яка була придбана у шлюбі за спільні кошти подружжя підлягає поділу.

У зустрічному позові позивач просить припинити право спільної сумісної власності подружжя на 13/100 частин вищевказаної квартири та виділити квартиру йому та виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію відповідно до її частки у сумі 57342,50 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 своєї згоди на присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності не надавала.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України в першу чергу застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Отже, враховуючи всі обставини справи, той факт, що сторони не набули права спільної сумісної власності на 13/100 частини квартири, оскільки дана вимога не заявлялась сторонами та не була предметом судового розгляду, а отже припинення такого права буде суперечити інтересам позивача за первісним позовом. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 не погодилась отримати компенсацію за свою частку. Таким чином вимоги за зустрічним позовом не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що при подачі щорічної декларації за 2020 рік ОСОБА_4 , задекларував грошові кошти в сумі 500 000 гривень. Позивач за первісним позовом просить в порядку поділу майна стягнути з відповідача на її користь 250 000 гривень. При цьому, позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує той факт, що станом на 31.08.2022 року, день звернення до суду з позовом, дані кошти наявні у позивача. З витягу щорічної декларації за 2021 рік, яку надав відповідач вбачається те, що у нього відсутні будь-які готівкові кошти. За таких обставин дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову та зустрічного позову судові витрати не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.05.2023 року.

СУДДЯ О.К.МИРОНЕЦЬ