Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/549/23

20 квітня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20.02.2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_1 у виконкомі Стримбівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 2.

Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є неповнолітньою.

Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Вже більше двох років вони спільно не проживають і не ведуть спільного господарства. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер.

Просить шлюб між ним і відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача в його користь суму сплаченого ним судового збору.

Крім того, у позовній заяві позивач вказує, що на даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки, а тому він зазнає матеріальних труднощів.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не прибув, натомість подав до суду заяву, в якій свої вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, а також не заперечила щодо стягнення з неї аліментів на утримання дитини, однак просила визначити їх у меншому розмірі, а саме по 1500 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які остання спроможна сплачувати.

Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 20.02.2007 року у виконкомі Стримбівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с.4).

Від шлюбу у сторін по справі народилася одна дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з позивачем (а.с.7).

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється як тривалий, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, не мають наміру підтримувати їх в подальшому, а також наміру зберегти сім`ю у них немає.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано стороною відповідача та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20.02.2007 року у виконкомі Стримбівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с.4).

За час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками записані сторони по даній справі: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.7).

В ході судового розгляду перевірено, що на даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні та вихованні, що також підтверджується довідкою управління надання адміністративних послуг Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 696463 від 02.03.2023 року та актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи (а.с.9,10), а також не заперечується відповідачем по справі ОСОБА_1 .

Суд констатує, що відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.7 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства», завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2023 року становить 2272 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривні.

Із урахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, матеріального становища дитини, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 взмозі працювати та утримувати свою неповнолітню дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, і належних та достатніх доказів її важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я, який перешкоджає їй заробляти кошти для прожиття, в ході судового розгляду - не встановлено.

За вказаних обставин і з врахуванням того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в меншому розмірі, ніж просить позивач, а саме по 2000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд зазначає, що згідно вимог ст.191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 03.03.2023 року.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, тпов`язаних з розглядом справи.

Згідно наданої стороною позивача квитанції від 02.03.2023 року позивачем сплачено 1073 грн. 60 коп. судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 , з відповідача в користь позивача слід стягнути 1073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1073 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 20.02.2007 року у виконкомі Стримбівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 2 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 03.03.2023 року і проводити щомісячно до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , 1073 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь держави - 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 25.04.2023 року.

у.