Справа № 643/4760/23
Провадження № 2/643/1965/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - Вишнякової Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 24.04.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. В 2014 році чоловік залишив сім`ю, з цього часу шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу неможливе. Просила розірвати шлюб та повернути їй дівоче прізвище - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.04.1998 року сторони зареєстрували шлюб у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, про що зроблено відповідний актовий запис №430.

З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу неможливе.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Водночас, щодо відновлення позивачу дошлюбного прізвища суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_1 ». При цьому, у позовній заяві позивач просить суд змінити шлюбне прізвище на дівоче « ОСОБА_1 ».

Ураховуючи вимоги ст. 113 СК України, суд має можливість лише відновити дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_1 »» і не має законних підстав після розірвання шлюбу присвоїти їй дівоче прізвище « ОСОБА_1 », у зв`язку з чим вимоги в частині повернення дівочого прізвища задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач не просила повернути їй дошлюбне прізвище, суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Крім того, суд роз`яснює, що позивач не позбавлена можливості повернути собі як дошлюбне, так і дівоче прізвище в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.04.1998 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №430 - розірвати.

У задоволенні решти позовних вимог про повернення дівочого прізвища відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.07.2023 року.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.М.Довготько