КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 361/10300/21

номер провадження 22-ц/824/9885/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року /суддя Василишин В.О./

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнка Романа Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність керівника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнка Р.В.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року скаргу повернуто заявнику без розгляду./а.с. 8/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми процесуального права. Суд першої інстанції повертаючи скаргу на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби, застосував до спірних правовідносин вимоги статті 183 ЦПК України, яка спірні правовідносини не регулює. У зв`язку з цим оскаржено ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою у розумінні частин 1, 2 статті 263 ЦПК України, що призвело до постановлення помилкової ухвали про повернення скарги. Це є підставою для її скасування оскаржуваної ухвали згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України.

Заінтересовані особи як і державний виконавець про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на підставі наступного.

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції послався на абзац 2 частини 2 статті 183 ЦПК України, вказуючи, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Оскільки до скарги було додано її копію відповідно до кількості учасників справи, а не докази надіслання їх копії скарги, - суд першої інстанції визнав це порушенням норм абзацу 2 частини 2 статті 183 ЦПК України і повернув скаргу на підставі частини 4 статті 183 ЦПК України, де зазначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції норми абзацу 2 частини 2 та частину 4 статті 183 ЦПК України до порядку подання скарг на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби застосував помилково.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає, оскільки суд першої інстанції повертаючи мені скаргу на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби застосував до спірних правовідносин вимоги статті 183 ЦПК України, яка спірні правовідносини не регулює.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Відповідно до розділу VII ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень - це окремий вид судового провадження, який передбачає окремий процесуальний режим розгляду справи. Дії щодо направлення процесуальних документів вчиняє суд.

Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 (провадження № 61-15520св20).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги частини 2 статті 183 Розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють дані спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин 1 або 2 цієї статті.

У зв`язку з цим оскаржено ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вирішує питання про розподіл судових витрат.

Так, ОСОБА_1 заявлено клопотання про покладення на керівника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнка Р.В. судових витрат на правову допомогу, які він поніс у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, у розмірі 58500 грн, про що надав відповідні документи.

Розглядаючи вказані вимоги, апеляційний суд доходить висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на їх не співмірність предмету оскарження та суті основного позову.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2022 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1816 грн, направлено на виконання до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Особа, яка подає скаргу оскаржує бездіяльність виконавчої служби. Судом першої інстанції скаргу повернуто у зв`язку з не направленням її копії заінтересованим особам.

Отже, в даному випадку, апеляційний суд вказує на очевидну не співмірність витрат на правову допомогу, які заявлені ОСОБА_1 до стягнення з Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у розмірі 58500 грн та зазначає, що він не позбавлений заявлення таких витрат при розгляді скарги в суді першої інстанції по суті.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У заяві ОСОБА_1 про покладення на керівника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнка Р.В. судових витрат на правову допомогу, які він поніс у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, у розмірі 58500 грн - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: