Номер провадження: 22-ц/813/5995/23
Справа № 509/2523/21
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

24.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання частини кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

01 травня 2023 року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року та виконавчий лист по справі отримав його батько 05 січня 2023 року. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що з 27 липня 2022 року він перебуває на військовій службі. У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

19 травня 2023 року до Одеського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про визнання частини кредитного договору недійсним.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що обставини, на які посилається заявник в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд не можна визнати їх поважними, а апеляційну скаргу слід залишити без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, в своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії»). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

З матеріалів справи встановлено, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року було ухвалено без участі ОСОБА_1 (а.с. 61).

Крім того, 15 вересня 2021 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі, в який він також просив судове засідання, призначене на 15 вересня 2021 року провести без його участі (а.с. 57-60).

Згідно довідки про доставку електронного листа вбачається, що суд першої інстанції 24 вересня 2021 року о 11:39 год. направив ОСОБА_1 на його електронну адресу - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в електронному вигляді рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року (а.с. 72).

Однак, апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав лише 01 травня 2023 року, тобто із значним порушенням строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 354 ЦПК України.

Вищевикладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність вказаної цивільної справи та про призначення розгляду справи саме на 15 вересня 2021 року, також було достовірно відомо про наявність рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року, яке він отримав 24 вересня 2021 року в електронному вигляді, однак ОСОБА_1 на протязі значного періоду часу жодним чином не реалізовував своє право на оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

Таким чином, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відносно того, що копію рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року та виконавчий лист по справі отримав батько ОСОБА_1 лише 05 січня 2023 року, не знайшли свого підтвердження, крім того спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно вимог ч.ч. 5-6 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення, в тому числі, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

З матеріалів справи вбачається, що в травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою до АТ «Ідея Банк» про визнання частини кредитного договору недійсним, в якій зазначив електронну адресу: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку також неодноразово вказував у своїх заявах, як засіб зв`язку з ним (а.с. 1, 8, 41).

Так, апеляційний суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №759/14068/19 (провадження №61-8505св22).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За наведених обставин, відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху та роз`яснити право на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року, в якій зазначити поважні підстави для поновлення процесуального строку та підтвердити їх належними доказами, протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Частиною 2 ст. 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення виявлених судом недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк, а також якщо вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький