Справа № 444/1382/23
Провадження № 2/444/601/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

06 липня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В позові посилається на те, що 15.09.1997 року її тітка ОСОБА_2 залишила заповіт, яким 1/2 частку земельної /ріллі/, що знаходиться в с.Бірки Жовківського району Львівської області, заповіла - ОСОБА_3 , а все інше майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати заповіла їй - ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом посвідченим державним нотаріусом Галань О.Я. 15.09.1997 року за реєстрованим №1-2966.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після її смерті позивачка частково за заповітом успадкувала спадщину, а саме 1/2 частку земельної ділянки площею 0,559 га., що знаходиться в с.Бірки, Львівського району Львівської області та земельну ділянку площею 0,035 га., що знаходиться на території с.Бірки Львівського району Львівської області, про що видано відповідні свідоцтва.

Також позивач зазначає, що вона 31.03.2023 року до Жовківської державної нотаріальної контори була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 43,9 кв.м, житлова 26,1 кв.м, допоміжні приміщення 17,8 кв.м., з господарськими будівлями (колодязь, сарай) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину будинку із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок, про що видано нотаріусом постанову. Право власності зареєстровано лише в погосподарських книгах Лавриківської сільської ради, які є особливою формою статистичного обліку, та на той час свідчили про право власності громадян на будинки, що стверджено виписками із погосподарських книг по Магерівській сільській раді.

У зв`язку із зазначеним вище, вона звернулася до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 43,9 кв.м, житлова 26,1 кв.м, допоміжні приміщення 17,8 кв.м., з господарськими будівлями (колодязь, сарай).

Ухвалою суду від 10.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 12.06.2023 року. Витребувано від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.06.2023 року розгляд справи відкладено на 06.06.2023 року, витребувано повторно від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в підготовче судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подано клопотання, в якому відповідач зазначає, що заперечень щодо позову немає, та просить слухати справу у відсутності їх представника.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явився, однак, нотаріальна контора на адресу суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Заперечень проти позовних вимог немає. Окрім того, на ухвалу суду надіслано належно засвідчену копію спадкової справи № 56/2006 заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (арк. спр. 69).

Мати позивачки ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (арк.спр. 27).

Ще за життя, а саме 15.09.1997 року, ОСОБА_2 склала заповіт із копії якого встановлено, що ОСОБА_2 , що проживає в с.Бірки Жовківського району, Львівської області на випадок її смерті робить таке заповітне розпорядження: належну їй 1/2 частину земельної ділянки (ріллі), що знаходиться в с.Бірки Жовківського району Львівської області заповіла ОСОБА_3 , а все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те що на день смерті буде належати і на що вона за законом матиму право заповіла позивачу ОСОБА_1 (арк.спр. 23).

Як встановлено із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , позивач 03.06.1972 року уклала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 " на "ОСОБА_6 " (арк.спр. 11).

Після смерті тітки ОСОБА_2 , позивач звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де на підставі її заяви від 23.02.2007 року про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу № 56/2007.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу ОСОБА_1 відмовлено з причини неподання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, що встановлено із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 275/01-16 від 31.03.2023 року (арк. спр. 98).

Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 по с.Бірки Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області станом на 30 червня 1990 року виданої Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області Магерівським старостинським округом №1 за № 425 від 12.04.2023 року (арк.спр.28) адреса домогосподарства: АДРЕСА_1 , загальна площа - 43,9 кв.м., житлова - 26,1 кв.м., особовий рахунок - № НОМЕР_4 , тип господарства - робітничий двір. Прізвище імя по батькові голови домгосподарства - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Члени двору: голова домогосподарства - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рік побудови будинку - 1948 року. Земельна ділянка площею - 0,597 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства передана у приватну власність, згідно Державного Акту на землю серія ЛВ від 30.11.1995 року (арк. спр.28).

Таким чином, право власності робітничого двору, було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі села Бірки Магерівської селищної ради.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_2 дійсно проживала і була зареєстрована в с.Бірки Жовківського району до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.16).

З довідки виданої виконкомом Магерівської селищної Ради народних депутатів встановлено, що ОСОБА_1 , 1942 року народження, уродженка смт.Магерів Жовківського району, дійсно є єдиною донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 26).

Згідно з довідкою виданою виконкомом Магерівської селищної Ради народних депутатів, ОСОБА_1 дійсно проживала і вела спільне господарство з ОСОБА_2 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.22).

Однак, реєстрація права власності будинку АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року не проводилась, що засвідчується довідкою виданою Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ» за № 4583 від 02.12.2022 року (арк. спр. 25).

Судом встановлено, що окрім позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом, інших спадкоємців на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_2 немає.

Окрім того, ОСОБА_1 частково прийняла спадщину за заповітом після смерті тітки, що підтверджується копієми свідоцтв про право на спадщину за заповітом, які видані 23.03.2007 року (арк. спр. 18, 19).

Згідно із ч. 1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До спадкового майна, серед іншого, відноситься будинковолодіння АДРЕСА_1 , що було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі села Бірки Магерівської селищної ради як господарство, що відносилося до суспільної групи «робітничий двір».

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що належить позивачеві як спадкоємцю за заповітом з моменту відкриття спадщини.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті тітки ОСОБА_2 звернулася до Жовківської нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 23.02.2007 року із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із чим було зареєстровано Спадкову справу за №56/2006, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , їй було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації.

Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримати не може, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду.

Оскільки спадкодавець - ОСОБА_2 за час свого життя не оформила правовстановлюючих документів на будинковолодіння АДРЕСА_1 , тому на даний час позивач як спадкоємець за заповітом звернулась з даним позовом до суду.

З технічного паспорту виданого КП ЛОР Червоноградським МБТІ на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами житловий будинок АДРЕСА_1 (арк. спр.41-45) встановлено, що загальна площа приміщень складає 43,9 кв.м.; житлова 26,1 кв.м.; допоміжна 17,8 кв.м. з господарськими будівлями (колодязь, сарай).

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи приходить до висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 200, 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 43,9 кв.м, житлова 26,1 кв.м, допоміжні приміщення 17,8 кв.м., з господарськими будівлями (колодязь, сарай) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.07.2023 року.

Суддя: Олещук М. М.