Постанова

Іменем України

06 липня 2023 року

м. Київ

справа № 398/5730/21

провадження № 61-1285св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - санаторний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 16 компенсуючого типу Олександрійської міської ради Кіровоградської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, у складі судді Нероди Л. М., від 12 серпня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Чельник О. І., Єгорової С. М., Письменного О. А., від 22 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до санаторного закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 16 компенсуючого типу Олександрійської міської ради Кіровоградської області (далі - СЗДО

№ 16) про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що 10 листопада 2021 року вона, перебуваючи на робочому місці, дізналася, що наступного дня має вийти на роботу не у свою зміну та з цим не погодилася, оскільки не мала можливості вийти у першу зміну за сімейним обставинами.

12 листопада 2021 року, незважаючи на її незгоду зі змінами у режимі роботи, до неї протиправно було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання розпорядження адміністрації закладу та відсутність на робочому місці з 07:30 год до 13:30 год 11 листопада

2021 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ директора СЗДО № 16 від 12 листопада 2021 року за

№ 59-к/тм «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 22 листопада 2022 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

Суди попередніх інстанцій, виходили з того, що доводи позивача щодо порушення відповідачем, як роботодавцем, норм трудового законодавства при застосування дисциплінарного стягнення є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20 січня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 22 листопада 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У квітні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду

від 22 серпня 2018 року у справі № 754/4355/17-ц, від 07 липня 2022 року у справі № 240/11059/19, від 21 січня 2020 року у справі № 686/25653/18,

від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, від (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктів 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваних судових рішень (пункт 4

частини другої статті 389 ЦПК України).

Звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій не перевірили належним чином обставини, за яких вчинено проступок, ступінь його тяжкості, не врахували відсутність заподіяної шкоди та попередню роботу працівника.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про витребування затвердженого графіку змінності вихователів СЗДО № 16.

Наголошує, що 11 листопада 2021 року вона вчасно з`явилась на робочому місці, оскільки згідно з графіком її зміна починається о 13:30 год та закінчується о 17:30 год. При цьому 10 листопада 2021 року вона не надала згоду на зміну графіку роботи 11 листопада 2021 року, оскільки в цей час мала заплановані та невідкладні особисті справи, що свідчить про поважність причин, через які вона не змогла погодитися на зміну режиму роботи. У подальшому адміністрація закладу замінила тимчасово відсутнього вихователя, не залучаючи до цього позивача.

Зазначає, що доручення додаткової роботи (виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника) може відбуватися лише за погодженням із працівником та оформлюється відповідним наказом по підприємству, установі, організації. Працівники виконують обов`язки тимчасово відсутнього працівника одночасно з виконанням своїх основних обов`язків в межах встановленої графіком роботи (змінності) тривалості робочого дня (зміни).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційні скарги

У квітні 2023 року СЗДО № 16 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи

Наказом від 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду вихователя середньої групи СЗДО №16.

Пунктом 4 наказу СЗДО № 16 від 01 вересня 2021 року № 156 «Про затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку та графіку роботи працівників закладу дошкільної освіти на 2021-2022 навчальні роки» затверджено графік роботи працівників згідно із додатком 2, а саме: для вихователів закладу 1 зміна встановлена із 7:30 год до 13:30 год; 2 зміна - із 13:30 год до 17:30 год.

Згідно з пунктом 2.25. Посадової інструкції № 3 вихователя навчально-виховного підрозділу, затвердженої директором закладу 04 січня 2019 року, з якою позивач ознайомлений, завданням та обов`язком вихователя є зокрема заміна у встановленому порядку тимчасово відсутніх вихователів на умовах погодинної оплати.

10 листопада 2021 року розпорядженням виконуючої обов`язки директора закладу № 72 «Про роботу працівників закладу дошкільної освіти» у зв`язку із виробничою необхідністю, а саме: виховательці ясельної групи

ОСОБА_2 , молодшої групи ОСОБА_3 надано частину щорічної основної відпуски, виховательці молодшої групи (1) ОСОБА_4 - відпустку без збереження заробітної плати, виховательці середньої групи

ОСОБА_5 - додаткову оплачувану відпустку (учбова сесія),

11, 15 листопада 2021 року залучено до роботи у середній групі у першу зміну виховательку середньої групи ОСОБА_1 із зарахуванням годин перепрацювання.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з розпорядженням 10 листопада 2021 року комісією у складі: виконуючого обов`язків директора СЗДО № 16 О. Зеленої, голови профспілкового комітету виховательки А. Литвин, старшої медичної сестри Г. Ришко, практичного психолога ОСОБА_6 було складено акт, з якого вбачається, що до відома ОСОБА_1 доведено розпорядження від 10 листопада

2021 року № 72.

11 листопада 2021 року вихователь середньої групи ОСОБА_1 не приступила до виконання своїх обов`язків у першу зміну, за фактом чого складено акт про невихід на роботу.

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 на роботу з`явилася о 13:20 год та написала пояснення про те, що згідно із затвердженим графіком роботи по СЗДО № 16 вона має працювати у другу зміну, яка розпочинається о

13:30 год та закінчується о 17:30 год.

Розпорядженням від 11 листопада 2021 року № 73 «Про роботу працівників закладу дошкільної освіти» у зв`язку із виробничою необхідністю (виховательці ясельної групи ОСОБА_2 , молодшої групи ОСОБА_3 надано частину щорічної основної відпуски, виховательці молодшої групи (1) ОСОБА_4 - відпустку без збереження заробітної плати, виховательці середньої групи ОСОБА_5 - додаткову оплачувану відпустку (учбова сесія), виховательки середньої групи ОСОБА_1 - відмова від виконання розпорядження від 10 листопада 2021 року № 72 «Про роботу працівників закладу дошкільної освіти»), 11 листопада 2021 року з 7:30 год по 17:30 год здійснено часткове зведення молодшої (1) та середньої груп.

12 листопада 2021 року адміністрацією СЗДО № 16 видано наказ № 59-к/тм «Про оголошення догани ОСОБА_1 » у зв`язку з порушенням вихователем закладу дошкільної освіти трудової дисципліни (невиконання письмового розпорядження адміністрації закладу та відсутності на робочому місці згідно з розпорядженням). Підставою для винесення наказу став акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі 11 листопада 2021 року у першу зміну та пояснювальна записка ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

За змістом статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.

Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством (стаття 57 КЗпП України).

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки.

У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій, встановивши, що

ОСОБА_1 всупереч посадовим обов`язкам (пункт 2.25 посадової інструкції) не виконала розпорядження відповідача, яким її у зв`язку із виробничою необхідністю було залучено 11 листопада 2021 року до роботи у першу зміну, чим порушила трудову дисципліну, дійшли правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки зважаючи на узгоджені із позивачем посадові обов`язки вихователя, залучення

ОСОБА_1 до роботи 11 листопада 2021 року у першу зміну, що обумовлено виробничою необхідністю з метою заміни відсутніх вихователів, у даному випадку не є зміною режиму роботи (істотних умов праці), про які працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Доказів наявності поважних причин невиконання розпорядження керівника закладу та невиходу на роботу 11 листопада 2021 року в першу зміну позивачем не надано.

Щодо необхідності витребування у відповідача графіку роботи, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач у своєму відзиві на позов

ОСОБА_1 не заперечував того факту, що у зв`язку із виробничою необхідністю її було залучено до роботи 11 листопада 2021 року в 1 зміну, замість раніше визначеної 2 зміни.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції та апеляційним судом у силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку зібраним у справі доказам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

За встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеними у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 754/4355/17-ц,

від 07 липня 2022 року у справі № 240/11059/19, від 21 січня 2020 року у справі № 686/25653/18, від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів та помилкового тлумачення заявником норм матеріального права і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до

частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанцій та постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников