У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2023 Справа №607/7553/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Кужель К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Токаренка Віктора Сергійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2023 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Токаренко В. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі за текстом ВДВС) знаходиться зведене виконавче провадження № 70792706 про стягнення з ОСОБА_1 коштів на загальну суму 115600 доларів США та 18607,50 грн, яке містить у собі: 1) виконавче провадження № 70682263, відкрите на підставі виконавчого листа № 607/11976/22 від 30.12.2022, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 105600 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, встановленим станом на день ухвалення рішення, становить 3861644,16 грн та судового збору у розмірі 6202,50 грн; 2) виконавче провадження № 70452883, відкрите на підставі виконавчого листа № 607/7553/22 від 22.11.2022, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми неповернутого боргу за договором позики від 10.03.2022 у розмірі 100000 доларів США та судового збору у розмірі 12405 грн.

07.12.2022 державним виконавцем ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70452883. 10.01.2023 державним виконавцем ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70682263.

Державний виконавець вказує, що ним неодноразово вживались заходи з метою виявлення майна та коштів боржника ОСОБА_1 .

Так, з відповіді ДФС у Тернопільській області встановлено інформацію про наявні у боржника відкриті банківські рахунки в ПАТ АТ «ПриватБанк», у зв`язку з чим державним виконавцем направлено платіжну вимогу про списання коштів. 26.01.2023 на депозитний рахунок ВДВС надійшли кошти у сумі 7200 грн.

Також з відповіді ДФС у Тернопільській області встановлено, що інформація щодо джерел отримання доходів боржника відсутня. Згідно з даними МВС так само відсутні відомості про зареєстровані за ОСОБА_1 транспортні засоби.

При цьому державним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи викладені обставини, з метою виявлення майна боржника державним виконавцем 18.01.2023, 24.01.2023, 01.02.2023, 19.04.2023 боржнику направлені вимоги про здійснення виконавчих дій. Неодноразовими виходами державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , перевірити майновий стан боржника та провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки боржник не з`явилась на місце проведення виконавчих дій та не надала доступу до приміщення.

Державний виконавець зазначає, що боржник, належним чином повідомлена про відкриття виконавчих проваджень та здійснення виконавчих дій, однак чинить перешкоди у вільному доступі до житла шляхом невиконання вимоги державного виконавця з`явитися в зазначений час за місцем знаходження майна та надати безперешкодний доступ.

За таких підстав у зв`язку з вчиненням боржником перешкод у вільному доступі до житла, яке є єдиним майном, на яке можна звернути стягнення для подальшої реалізації такого майна, державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання державний виконавець Токаренко В. не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання здійснюється без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд установив, що 22.11.2022 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області видав виконавчий лист № 607/7553/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми неповернутого боргу за договором позики від 10.03.2022 у розмірі 100000 доларів США та судового збору у розмірі 12405 грн.

07.12.2022 старший державний виконавець ВДСВ виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 70452883 з примусового виконання виконавчого листа № 607/7553/22 від 22.11.2022.

Також суд встановив, що 30.12.2022 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області видав виконавчий лист № 607/11976/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 105600 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, встановленим станом на день ухвалення рішення, становить 3861644,16 грн та судового збору у розмірі 6202,50 грн.

10.01.2023 старший державний виконавець ВДСВ виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 70682263 з примусового виконання виконавчого листа № 607/11976/22 від 30.12.2022.

Виконавчі провадження № 70682263 та № 70452883 об`єднані державним виконавцем у зведене виконавче провадження № 70792706.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Як зазначено у ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи до іншого володіння боржника як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 1 ст. 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Указані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц.

Так, з наданих державним виконавцем доказів суд встановив, що під час примусового виконання судового рішення державний виконавець вживала передбачені законом заходи для неупередженого та своєчасного виконання виконавчих листів № 607/11976/22 від 30.12.2022 та № 607/7553/22 від 22.11.2022. Зокрема, державний виконавець встановила, що єдиним майном боржника ОСОБА_1 , на яке можна звернути примусове стягнення, є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 327345037 від 29.03.2023.

18.01.2023 державним виконавцем винесені вимоги у межах виконавчого провадження № 70682263 про вчинення виконавчих дій та зобов`язано боржника ОСОБА_1 з`явитися 24.01.2023 об 11 год. 00 хв. та 30.01.2023 о 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 та надати безперешкодний доступ до вказаної вище квартири для опису та арешту майна, а також його подальшої реалізації в рахунок погашення боргу.

Окрім того, 01.02.2023 та 19.04.2023 державним виконавцем винесено вимоги у межах виконавчого провадження № 70682263 та зобов`язано боржника ОСОБА_1 з`явитися 06.02.2023 об 16.00 год. та 19.05.2023 о 16.00 год. відповідно за адресою: АДРЕСА_1 та надати безперешкодний доступ до вказаної вище квартири для опису та арешту майна, а також його подальшої реалізації в рахунок погашення боргу.

Разом з тим згідно з актами державного виконавця від 24.01.2023, 30.01.2023, 06.02.2023, 19.05.2023 боржник ОСОБА_1 не з`явилася за адресою: АДРЕСА_1 для вчинення виконавчих дій.

При цьому докази, які б підтверджували, що вказані вище вимоги від 18.01.2023 були направлені боржнику ОСОБА_1 та отримані нею до моменту проведення виконавчих дій, суду не надані.

В матеріалах подання відсутнє також підтвердження отримання боржником ОСОБА_1 вимог від 01.02.2023 та 19.04.2023.

Разом з тим, в як вбачається з витягу із сайту «Укрпошти» щодо відстеження поштового відправлення № 115, яким надсилалася вимога державного виконавця від 19.04.2023, відправлення не вручене.

Також суд звертає увагу, що при винесенні державним виконавцем вимог про вчинення виконавчих дії від 24.01.2023, 30.01.2023, 06.02.2023 державний виконавець між винесенням таких вимог та датою вчинення виконавчих дій визначила об`єктивно нетривалий проміжок часу, який перешкодив боржнику завчасно отримати такі вимоги засобами поштового зв`язку та, як наслідок, бути своєчасно обізнаною про вчинення виконавчих дій.

Відтак державний виконавець не довела суду, що боржник обізнана про проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 70682263 та свідомо ухиляється від їх виконання.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що матеріали подання не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 була обізнана про намір державного виконавця ВДВС вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, яке перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , та свідомо вчиняла дії з метою перешкодити державному виконавцю здійснити такі заходи для виконання судових рішень.

За таких підстав суд доходить висновку, що державним виконавцем ВДВС не надано суду належних доказів перешкоджання боржником ОСОБА_1 у здійсненні виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 70682263, відтак подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Токаренка В.С. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 30, 129-1 129-1 Конституції України, ст. 1, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 18, 258-261, 353, 354, 439 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Токаренка Віктора Сергійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк