ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3476/23 Справа № 188/1182/21 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року

по справі за позовом керівника Першотравенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, державне підприємство «СЕТАМ» про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2021 року до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов керівника Першотравенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., державне підприємство «СЕТАМ» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову керівник Першотравенської окружної прокуратури зазначає, що під час здійснення прокуратурою представницьких повноважень встановлено факт незаконного вибуття з комунальної власності територіальної громади Петропавлівської селищної ради нежитлового приміщення будинку культури, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Прокуратура просила суд:

-витребувати від ОСОБА_1 нежитлове приміщення - будинок культури загальною площею 830,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238), а також земельну ділянку площею 0,142 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:003:0145 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 238);

-стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року у позові керівника Першотравенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Судові витрати залишено на Дніпропетровській обласній прокуратурі.

В апеляційній скарзі Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року Дніпропетровська обласна прокуратура просить скасувати рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити; стягнути судовий збір.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення -без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що витребування від особи, яка набула права власності на майно, що було реалізоване органами виконавчої служби в порядку, встановленому для виконання судових рішень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», недопустиме в розумінні приписів частини другої статті 388 ЦК України, адже переможець електронних торгів ОСОБА_1 є добросовісним набувачем арештованого нерухомого майна, оскільки на момент укладення правочину не існувало жодних застережень щодо цього майна.

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення своїх повноважень прокуратурою встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 у справі №904/4223/19 задоволено позов Павлоградської місцевої прокуратури в інтересах держави до Петропавлівської селищної ради та ФОП ОСОБА_2 . Визнано недійсним та скасовано рішення органу місцевого самоврядування «Про продаж будівлі колишнього будинку культури по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 » №144-8/VII від 13.10.2016, визнано недійсним договір купівлі-продажу та зобов`язано ОСОБА_2 повернути Петропавлівській селищній раді будівлю будинку культури загальною площею 830,3 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238).

Зазначене рішення суду набрало законної сили 15.12.2020 та на його виконання 17.12.2020 видано відповідні судові накази.

Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

03.04.2020 в період судового розгляду справи №904/4223/19 на підставі договору купівлі-продажу №280 спірне нежитлове приміщення відчужено ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 нежитлову будівлю - будинок культури загальною площею 830,3 кв.м та земельну ділянку площею 0,142 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:003:0145. Продаж зазначеного нерухомого майна вчинено за домовленістю сторін за ціною 200 000,00 грн.

Відповідно до п.7 зазначеного договору купівлі-продажу продавець стверджував, що відчужувані будівля та земельна ділянка особливих властивостей, які можуть бути небезпечні для життя та здоров?я людини не мають. На момент укладання цього договору нерухоме майно не перебуває під арештом чи забороною; щодо нього не ведуться судові справи; будь-які інші спори, тощо.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи обізнаним про те, що зазначене нерухоме майно з 21.10.2019 є предметом спору у справі №904/4223/19, здійснив його відчуження на користь ОСОБА_3 з метою унеможливлення майбутнього виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року.

Відповідно до ст.659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

07.04.2020 приватним виконавцем Куземченком А.С. відкрито виконавче провадження № 61751164 з виконання виконавчого листа №194/1897/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу за договором позики грошових коштів від 01.06.2019 в розмірі 300 000,00 грн.

21.04.2020 ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця із письмовою заявою, в якій просив звернути стягнення на спірне нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватним виконавцем спірне майно 24.04.2020 описано та заарештовано.

Згідно з відомостями, що містяться на офіційному веб-сайті ДП «СЕТАМ», в межах виконавчого провадження №61751164 у центральній базі даних системи електронних торгів 06.05.2020 було розміщено лот №420808 з продажу арештованого нерухомого майна, а саме: будинку культури загальною площею 830,3 кв.м та земельної ділянки кадастровий номер :04:003:0145, площею 0,142 га за адресою: АДРЕСА_1 .

26.05.2020 вказане майно реалізовано на електронних торгах «СЕТАМ» про що складено протокол проведення електронних торгів №481763 від 26.05.2020, згідно з яким переможцем торгів визнано учасника №2 ОСОБА_1 з найвищою ціновою пропозицією.

Відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, реєстровий номер 228, бланк НОМ 338840, виданого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Смоловою А.О., спірне майно 19.06.2020 придбане ОСОБА_1 .

В процесі примусового виконання рішення суду у справі №194/1897/19 від 11.12.2019 приватним виконавцем вимоги стягувача задоволено лише частково. При цьому, залишок боргу за вказаним виконавчим документом склав 127545,45 грн.

Разом з тим, на наступний день після проведення електронних торгів ОСОБА_4 звернувся із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання, за наявності у боржника ОСОБА_3 іншого нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, ОСОБА_3 , достеменно знав, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06.11.2019 по справі №194/1897/19, з останнього стягнуто суму боргу за договором позики грошових коштів від 01.06.2019 в розмірі 300000 грн., адже визнав позовні вимоги у повному обсязі, про що прямо зазначено у вищевказаному рішенні суду, та маючи реальну можливість щодо часткового повернення вищевказаного боргу, здійснив придбання спірного нерухомого майна у ОСОБА_2 за 200000 грн.

Не дивлячись на те, що приватним виконавцем вимоги стягувача задоволено лише частково та за наявності у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, ОСОБА_4 в день видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - будинок культури ОСОБА_1 , звернувся із заявою до приватного виконавця про поверення виконавчого документа №194/1897/19 від 11.12.2019 стягувачу без подальшого виконання.

Відтак, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчиняючи дії, спрямовані на придбання, відчуження та здійснення державної реєстрації спірного нерухомого майна, не могли не усвідомлювати їх протиправність, їх дії не були направлені на добросовісне володіння майном, а мали на меті унеможливлення майбутнього виконання рішення господарського суду у справі №904/4223/19.

Факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача (Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20).

Однією із осовоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч.2 ст.13 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діяли недобросовісно, оскільки договір купівлі-продажу №280 від 03.04.2020 та проведення електронних торгів з реалізації спірного нерухомого майна спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно з метою його приховання від виконання у майбутньому рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 у справі №904/4223/19, що, у свою чергу, зумовило настання негативних наслідків для територіальної громади селища в особі Петропавлівської селищної ради.

Тобто, вчинені між зазначеними особами правочини мають ознаки фіктивності.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.08.2021 власником спірного об?єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 238 - нежитлове приміщення будинок культури загальною площею 830,3 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,142 га, кадастровий номер :04:003:0145, є відповідач ОСОБА_1 .

Отже, Територіальна громада селища в особі Петропавлівської селищної ради протиправно позбавлена права власності та розпорядження вищезазначеним нерухомим майном, оскільки реєстрація права власності за ОСОБА_1 унеможливлює вчинення дій, направлених на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 у справі №904/4223/19 та повернення до комунальної власності Петропавлівської територіальної громади вказаного об?єкту нерухомого майна та земельної ділянки.

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

При цьому, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.321 ЦІК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Частиною першою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент проведення електронних торгів) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі №465/650/16-ц, від 23.01.2019 у справі №522/10127/14-ц правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Відповідно до ч.1 ст.650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).

Згідно із ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

За змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 у справі №904/4223/19 визнано недійсним та скасовано рішення органу місцевого самоврядування «Про продаж будівлі колишнього будинку культури по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 » №144-8/VII від 13.10.2016, вказане свідчить про відсутність законної волі власника на відчуження майна.

Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що визначальним для надання правильної оцінки фактичним обставинам та для правильного застосування норм права у цьому випадку при розгляді заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння у вказаній справі є дослідження правомірності саме первісного відчуження спірного нерухомого майна, а не відчуження майна 26.05.2020 на електронних торгах.

Крім того, Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області необгрунтовано відмовлено у задоволенні позову прокурора з підстав ненадання доказів визнання недійсними електронних торгів, проведених 26.05.2020 з продажу арештованого спірного нерухомого майна.

Так, порушенням вважається такий стан суб?єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб?єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов?язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Розглядаючи справу, суд має з?ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173). Для витребування майна оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18.

Отже, виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту є звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки спірне майно вибуло із власності позивача поза його волею.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 року у справі №905/1926/16, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 01.10.2019 у справі №911/2034/16, від 15.10.2019 у справі №911/3749/17, від 19.11.2019 у справі №911/3680/17, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц, від 02.02.2021 у справі №925/642/19.

Крім того, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред?явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з?ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб?екта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб?єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв?язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти субєкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв?язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обгрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб?єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес) і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Крім цього, правова природа процедур реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов?язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Торги є правочином.

Разом з тим, не є ефективним та належним способом захисту вимога про визнання недійсними відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 26.05.2020, та протоколу електронного аукціону, складеного за результатами цих проведених відкритих торгів (аукціону), тощо.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №6910/14129/20, від 28.12.2022 у справі №756/5922/19.

Вказаним обставинам Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області належної правової оцінки не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року -скасуванню.

Позов керівника Першотравенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., державне підприємство «СЕТАМ» про витребування майна з чужого незаконного володіння слід задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_1 нежитлове приміщення - будинок культури загальною площею 830,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238).

Витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,142 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:003:0145 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 238);

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 4500,0 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури -задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року -скасувати.

Позов керівника Першотравенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, державне підприємство «СЕТАМ» про витребування майна з чужого незаконного володіння -задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_1 нежитлове приміщення - будинок культури загальною площею 830,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238).

Витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,142 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:003:0145 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 238);

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 4500,0 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова