Провадження № 2/752/2557/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив заборонити ОСОБА_2 перекривати на свій власний розсуд на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер №:79:318:060) централізоване водопостачання будинку АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії на території вищевказаної ділянки щодо обмеження чи погіршення такого водопостачання (зокрема зменшувати тиск води) та стягнути з ОСОБА_2 шкоду в сумі 3800,00 грн. завдану позивачу перекриттям водопостачання житло позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири №2 двоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачем послуги централізованого водопостачання та відповідно абонентом ПрАТ АК «Київводоканал» (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Будинок знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, переданій ще попереднім власникам будинку для забудови в 1948 році та одразу розподіленою між ними порівну на місцевості ще при її передачі.

Відповідач проживає у сусідньому будинку, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Тривалий час між його подвір`ям та подвір`ям відповідача була вільна та ніким не приватизована ділянка, шириною з ворота, по якій під землею прокладено трубу централізованого водопостачання будинків №53 та АДРЕСА_1 . На цій же колись вільній земельній ділянці труба розгалужується на дві окремі труби, одна з яких для водопостачання його будинку, а інша - будинку відповідача. При цьому розгалужується даний трубопровід в спеціальному технічному колодязі, в якому також встановлено змішувач (кран), яким йому можливо перекривати воду. Розташування трубопроводів та колодязя зображені на схемі, яку додано до позову.

У 2002 році відповідач приватизував вищевказану ділянку з колодязем та трубопроводом, приєднавши її до свого двору і виникла ситуація, що трубопровід централізованого водопостачання його будинку та змішувач (кран), яким воду можна перекрити опинилися на території приватної власності відповідача. Факт приватизації ділянки підтверджується державним актом на право власності відповідача на земельну ділянку.

28 серпня 2022 року відповідачу щось не сподобалося в поведінці позивача і він вирішив його провчити й користуючись тим, що змішувач, яким йому можна перекрити воду знаходиться на приватній території, куди позивач доступу не має, перекрив водопостачання житла позивача, позбавивши його та його сім`ю, яка складається з дружини та дітей 6 та 1,5 років води. При цьому півторарічна дитина ще потребує постійного підмивання і якогось альтернативного джерела води позивач в своєму дворі не мав. Позивач змушений був купувати бутель та воду щоб хоч якось вийти з положення, що підтверджую чеком, копію якого додано.

Після таких зухвалих дій відповідача позивач одразу викликав поліцію та написав відповідну заяву, що підтверджується безпосередньо заявою в поліцію та талоном-повідомлення єдиного обліку про дане звернення, але хоч заява і зареєстрована, усно було повідомлено, що склад злочину чи адміністративного правопорушення у діях відповідача відсутній.

Більше того, оскільки змішувач, яким перекрито водопостачання знаходиться на території приватної власності, вони навіть не можуть туди потрапити для того, щоб хоч припинити незаконні дії відповідача. Після надходження письмової відповіді вона буде надана суду.

Також позивач одразу звернувся до виконавця послуги водопостачання - ПрАТ АК «Київводоканал». Проте, відповіді надано не було.

Через 5 днів відповідач водопостачання увімкнув, однак у зв`язку з тим, що на даний момент безперебійність водопостачання до будинку позивача залежить від волі відповідача, який по факту показав, що коли захоче тоді і вимкне, а коли захоче тоді і подасть воду, і жодних законодавчих механізмів на нього впливу немає, позивач просить заборонити відповідачу перекривати на свій власний розсуд воду позивачу.

Також, позивачу було завдано матеріальної шкоди, внаслідок закупівлі води на суму 3800,00 грн., яку він просив стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

01.11.2022 року від представника відповідача надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив слухати справу за правилами загального позовного провадження.

02.11.2022 року від позивача надійшло клопотання про об`єднання даної справи зі справою №757/5201/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КМР про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

02.11.2022 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

10.11.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що відповідач проживає у будинку №53 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером №:79:318:0060 про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю від 29.11.2002 року.

Відповідно до витягу з бази даних земельного кадастру від 15.07.2013 року земельна ділянка кадастровий номер :79:318:0060 позначена за номером 60, а земельна ділянка позивача позначена номером 63.

Земельні ділянки позивача та відповідача завжди малу спільну межу, про що свідчить акт встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки, в натурі від 05.01.1994 року.

Даний Актом встановлено існуючи зовнішні межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 за участю сумісних землекористувачів, серед яких були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які власноручно підписали зазначений акт та своїми підписами засвідчили, що ніяких претензій існуючих меж землекористування до ОСОБА_2 не мають.

Позивач - ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 є правонаступником ОСОБА_5 , що визнається позивачем у позовній заяві.

З Акту та Витягу з бази даних міського земельного кадастру чітко вбачається наявність спільної межі між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , правонаступником якого є позивач.

З огляду на викладене, повністю спростовується твердження позивача про відсутність погодження меж земельної ділянки ОСОБА_8 з ОСОБА_4 , і відповідно як підстава заявлені порушення прав ОСОБА_4 , правонаступником якого є позивач - відсутні.

Наявність погоджень зі всіма суміжними землекористувачами свідчить про відсутність факту порушеного права позивача як суміжного землекористувача.

Позивач у позовній заяві безпідставно, не надавши жодних належних та допустимих доказів, просить суд заборонити відповідачу користуватися земельною ділянкою, що є незаконною вимогою і не підлягає задоволенню.

Твердження позивача є надуманими та не відповідають дійсності, оскільки відповідач не перекривав позивачу доступ до централізованого водопостачання. Позивач має змогу користуватися централізованим водопостачанням.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3800 грн., як нібито завданої шкоди перекриттям водопостачання житла позивача є безпідставною, і відповідно відповідач заперечує проти даної вимоги.

За даною вимогою, позивач подає як доказ фотографії бутлів з прозорою рідиною в середині та товарним чеком від 29.08.2022 на суму 3800 грн.

Дані докази не доводять факту відключення водопостачання, оскільки вода, яка надається за системою загальноміського водопостачання є технічною, тобто такою, що застосовується для внутрішнього вживання людиною, а використовується для господарських цілей (прання одежі, миття посуду, полив присадибної ділянки тощо).

Натомість для внутрішнього вживання води використовується вода, яка пройшла систему очищення через фільтри. Позивач для власних потреб купив за значно завищеною ціною бутильовану воду на суму 3800 грн. Однак сам факт купівлі позивачем бутильованої води не є доказом обмежень позивача або порушення його прав, оскільки купівля води або іншого товару чи послуги не засвідчує жодного факту крім того, що позивач вирішив скористатись правом купити певний товар або послугу (в даному випадку бутильовану воду).

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2023 року у задоволенні клопотання про об`єднання справ в одне провадження відмовлено.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2023 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири №2 двоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачем послуги централізованого водопостачання та відповідно абонентом ПрАТ АК «Київводоканал» (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Відповідач проживає у сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначений будинок розташовано на земельній ділянці кадастровий номер №:79:318:0060, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю від 29.11.2002 року.

Позивач стверджує, що між ним та відповідачем виник спір з приводу постачання до його будинку централізованого водопостачання, а саме трубопровід централізованого водопостачання та змішувач (кран) знаходяться на території приватної власності відповідача, який у свою чергу може перекривати постачання води до будинку позивача.

Також зазначає, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні централізованим водопостачанням, в зв`язку з чим просив суд заборонити ОСОБА_2 перекривати на свій власний розсуд на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер №:79:318:060) централізоване водопостачання будинку АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії на території вищевказаної ділянки щодо обмеження чи погіршення такого водопостачання (зокрема зменшувати тиск води), а також просив відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 3800,00 грн., завдану перекриттям води, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок протиправних дій відповідача у нього було відсутнє водопостачання у певний період часу.

Доказів, які б свідчили про вину відповідача та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою відповідача, матеріали справи не містять.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про здійснення відповідачем самовільного відключення централізованого водопостачання до будинку позивача, про що стверджує позивач.

Звернення позивача до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою щодо протиправних дій відповідача, також не є доказом протиправних дій відповідача, оскільки досудове розслідування кримінального провадження на даний час не здійснюється. Докази, що саме внаслідок дій відповідача було відсутнє водопостачання відсутні.

Згідно ч. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача матеріальної шкоди завданої внаслідок відключення водопостачання у його будинку, позивач надав фотографії бутлів з прозорою рідиною в середині та товарні чеки на суму 3800,00 грн. від 29.08.2022 року.

Дані докази не доводять факту відключення водопостачання, яка надається за системою загальноміського водопостачання.

Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача, яка пов`язана з відключенням централізованого водопостачання до його будинку та розмір завданої шкоди.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при розгляді справи позивачем не доведено, що через протиправні дії відповідача позивачу було завдано матеріальну шкоду.

Доказів, які б свідчили про вину відповідача та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою відповідача, матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено обставин на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону вчинення дій відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя