Справа № 201/4654/23
Провадження № 2/201/1963/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 липня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 20.04.2023р. знаходиться цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування (а.с.№3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.04.2023р. провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№36).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача - адвокат Сечко С.В. (діє на підставі довіреності № 6-01/83 від 06.12.2022р.- а.с.№30) зазначив, що 22.07.2019р. сталося ДТП за участю автомобіля, яким керувала відповідачка. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.10.2019р. відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. На час скоєння ДТП відповідачка не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому вартість матеріального збитку у розмірі 18 837грн. 78коп. була виплачена потерпілому позивачем. Представник позивача просив стягнути з відповідачки суму виплаченої регламентної виплати у розмірі 18 837грн. 78коп. разом із вартістю послуг аварійного комісара - 1 600грн. та судові витрати по справі (а.с.№3-5).

Позивач про дату та час розгляду справи на 15.06.2023р. та 17.07.2023р. був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази (а.с. №44, 51). В заявах від 07.06.2023р. та 10.07.2023р., які надійшли на е/пошту суду, представник позивача - адвокат Сечко С.В. просив розглянути справу без участі представника позивача, також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. № 38-39, 55-56).

Відповідачка - ОСОБА_1 в судові засідання 15.06.2023р. та 17.07.2023р. двічі поспіль не з`явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином за можливостями суду по повідомленню сторін у справі, які станом на 17.07.2023р., проживають (або зареєстровані) на тимчасово окупованих територіях України або в зоні бойових дій, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№47, 54).

Відправлення поштової кореспонденції за останньою відомою адресою відповідачки (м. Маріуполь Донецької області - а.с. № 5, 34, 35) є неможливим у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області наразі є тимчасово окупованою територією України, що підтверджується відповіддю наданою ДД АТ «Укрпошта» від 12.10.2022р. (а.с.№43,50).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 17.07.2023р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п«а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Судом встановлено, що 22.07.2019р. о 13год.00хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda 323, державний знак НОМЕР_1 , на перехресті вулиці Флотської та вулиці Бахчиванджи у Центральному районі міста Маріуполі Донецької області, перед зміною напрямку руху, не переконалася, що це буде безпечно та при перестроюванні, не надала перевагу у русі автомобілю Volkswagen Polo, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався праворуч в попутному напрямку, по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, чим порушила п. 10.1, 10.3 ПДР України та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.10.2019р. у справі № 263/11558/19, яка набрала законної сили 28/10/2019р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави (а.с.№5).

З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_1 у даній цивільній справі не підлягає доказуванню, оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.10.2019р. у справі № 263/11558/19 встановлено, що саме через винні дії відповідачки сталося ДТП 22.07.2019р.

З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке було подане до М(Т)СБУ потерпілим ОСОБА_2 , вбачається, що власником транспортного засобу «Mazda 323», з державним номерним знаком НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , а водієм - ОСОБА_1 , поліс ОСЦПВВНТЗ відсутній (а.с.№6).

Крім того, відсутність у відповідачки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається з пошукової системи М(Т)СБУ (а.с.№28).

Відповідно до звіту № 49314, складеного 21.08.2019р. оцінювачем ОСОБА_4 , ринкова вартість КТЗ до пошкодження 221 316грн.10коп., вартість відновлювального ремонту - 26 511грн.09коп., вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу - 20 255грн.23коп. (а.с.№11 - 22).

Позивачем був проведений розрахунок розміру регламентної виплати, яка належить потерпілому та без врахування ПДВ становить 18 837грн. 78коп. (а.с.№23)

Наказом М(Т)СБУ від 18.11.2019р. № 12261 було вирішено сплатити потерпілому ОСОБА_2 шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 18 837грн. 78коп. (а.с.№24) та кошти були перераховані, що підтверджується платіжним дорученням № 1155238 від 20.11.2019р. (а.с.№25).

Приймаючи до уваги, що відповідачка визнана винною у вчиненні ДТП, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.10.2019р. у справі № 263/11558/19, яка набрала законної сили 28.10.2019р., не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та позивачем виплачена потерпілому страхове відшкодування, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, який в силу положень п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право в порядку регресу стягнути виплачену суму страхового відшкодування з відповідачки.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування та стягнути з ОСОБА_1 на користь М(Т)СБУ суму страхового відшкодування у розмірі 18 837грн. 78коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270грн. (а.с.№2).

Розмір судового збору визначений станом на 2021р., оскільки з 30.04.2021р. в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області перебувала дана цивільна справа, розгляд якої був призначено на 25.03.2022р. та матеріали справи не передані до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з віднесенням з 05.03.2022р. Маріупольського району Донецької області до території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованої Російською Федерацією.

Відповідно до положень ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

В матеріалах справи наявний звіт № 49314 від 21.08.2019р. про оцінку колісного транспортного засобу, виготовлений на підставі договору від 28.02.2019р. (а.с.№11) та платіжне доручення № 1156646 від 26.12.2019р. про оплату вартості експертизи по справі № 60342 у розмірі 1 600грн. (а.с.№26-27).

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача витрати за підготовку експертного висновку на замовлення сторони у розмірі 1 600грн.

Отже загальний розмір судових витрат, які слід стягнути з відповідачки на користь позивача складає 3 870 грн. (2 270грн. + 1 600грн. = 3 870 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1189, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 128-130, 139, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ - 21647131) суму страхового відшкодування у розмірі 18 837грн. 78коп. (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять сім грн. 78коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ - 21647131) судові витрати, пов`язані з розглядом справи в загальному розмірі 3 870грн. (три тисячі вісімсот сімдесят грн.), що складаються з: судового збору у розмірі 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.) та витрати за підготовку експертного висновку на замовлення сторони у розмірі 1 600грн. (одна тисяча шістсот грн.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.