Ухвала

25 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 639/204/16-ц

провадження № 61-5022ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України» (далі - ДУ «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України»), профспілкового комітету ДУ «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації ДУ «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з профспілкового комітету ДУ «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 необґрунтовано утримані членські внески у розмірі 902,17 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року стягнуто з профспілкового комітету ДУ «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України» судовий збір у дохід держави у розмірі 551,20 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року - без змін.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (провадження № 22-ц/818/554/23).

У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 04 квітня 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року вона отримала засобами поштового зв`язку 06 березня 2023 року, що підтверджується наданими доказами.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, його можливо поновити.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права саме при постановленні оскаржуваної ухвали про повернення апеляційної скарги з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Абзацом 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, не передаючи справи на новий розгляд, яким апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, що не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно уточнити касаційну скаргу, прохальна частина якої повинна бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України, із зазначенням судових рішень, які вона просить скасувати, а також яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду її касаційної скарги та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги та копії скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець