РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Саган Н.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Представник в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.06.2022 року просить визнати автомобіль «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471)» 2013 р.в., та автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896) спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; поділити спільне з відповідачем майно, виділивши ОСОБА_2 автомобіль «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471) 2013 р.в., а ОСОБА_3 автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896); стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частину різниці від вартості автомобіля «Honda Accord» 2013 року та автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896) що орієнтовно становить 35013,29 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що з 13.11.2018 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Богунського районого суду м.Житомирв від 02.10.2020 року та набрало законної сили 03.11.2020 р. За час шлюбу сторони придбали автомобілі: «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471)» 2013 р.в., та «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896), державна реєстрація яких була здійснена на ОСОБА_3 . Позивач вважає, що має право на 1/2 частину спірних автомобілів, які були спільною сумісною власністю подружжя.

17.06.2022 р. позивач позовні вимоги уточнила, просила врахувати, що відповідач продав спільний автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896), експертом складено звіт про середню ринкову вартість автомобілів, що становить «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471)» 2013 р.в. - 316 860,96 грн , та автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896) - 246 834,38 грн., тому просить визнати за нею право власності на автомобіль «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471)» 2013 р.в та стягнути з неї на користь відповідача компенсацію 1/2 частини майна, що становить 35 013,29 грн.

Відповідач 03.02.2022 р. згідно розписки, яку передано до суду ДУ "Житомирська установа виконання покарань№ 8" копію плзовної заяви з додатками отримав, та подав заяву в якій зазначив, що згоду на позовну заяву не надає, та пропонує проводити судове засідання.

Представник позивача за його участі в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив задовольнити.

Представник відповідача, за її участі в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що її довіритель за власні кошти придбав автомобіль «Honda Accord», крім того зазначила, що автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» продано до договором купівлв продажу, вартість якого зазначена в договорі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ( за їх участі в судовому засіданні), дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороб тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У п.23 Постанови Пленуму від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд України роз`яснив, що спільною сумісної власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідні із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робочі худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Як передбачено ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК Україниу разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Установлено та не оспорюється сторонами, що сторони перебували в шлюбі з 13.11.2018 р. по 02.11.2020 року строни перебували в зареєстрованому шлюбі( Т.1 а.с.6-7)

Під час шлюбу сторонами було придбано автомобілі: 25.09.2020 р. -«Honda Accord» (об`єм двигуна 3471)» 2013 р.в., та 23.09.2020 р. -автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896), які було зареєстровано на відповідача - ОСОБА_3 .

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами те, що 25.09.2020 р. автомобіль «Honda Accord» 2013 року випуску придбано за його власні кошти.

Згідно п. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно договору купівлі-продажу від 23.09.2020 відповідач придбав автомобіль марки «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471)» 2013 р.в. за ціною 9000,00 грн.(Т.1 а.с. 249) Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.12.2020 відповідач продав автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року д.н.з. НОМЕР_1 який був об`єктом спільної власності подружжя, ОСОБА_4 за ціною 5000,00 грн. (Т.1 а.с.164).

Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

З аналізу змісту наведеної норми можна дійти висновку, що при укладенні одним із подружжя договору відчуження об`єкту спільного майна, який виходить за межі дрібного побутового правочину, зокрема, як у даному випадку - відчуження спільного автомобіля, має бути письмова згода другого з подружжя посвідчена нотаріально. Даної правової позиції притримується Верховний суд (постанова №128/1761/15 від 15.11.2018 року).

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначаючи про те, що відповідач відчужив об`єкт спільного майна подружжя без її згоди, позивач обрала спосіб захисту своїх прав шляхом зарахування вартості проданого майна під час поділу спільного майна, що узгоджується з положеннями частини другої статті 16 ЦК України.

На підтвердження вартості спірного автомобіля позивач надала звіт про оцінку майна 09-06/22 від 07.06.2022 р складений оцінювачем ОСОБА_5 , який має свідоцтво № 84 від 05.04.2003 р. на здійснення оціночної діяльності, відповідно до якого вартість ТЗ автомобіль марки «HONDA ACCORD», 2013 року випуску на 09.06.2022 року складає 316860.96 грн. (Т.1 а.с.127-146) та звіт про оцінку майна 07-06/22 від 07.06.2022 р складений оцінювачем ОСОБА_5 , відповідно до якого вартість ТЗ автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896) на 09.06.2022 року складає 246834,38 грн. (Т.1 а.с.112-126)

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначав, що спірний автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року продано в день продажу автомобіля відповідач отримав 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд уважає, що відповідач не довів, що відчуження спільного автомобіля було здійснено за згодою позивача та надав позивачу половину вартості майна. У даному випадку належними та допустимими доказами підтвердження зазначених відповідачем обставин повинні бути письмові докази - надання позивачем згоди на відчуження автомобіля та отримання половини коштів від його реалізації.

Матеріали справи письмової згоди позивача на відчуження автомобіля та отримання половини коштів від його реалізації не містять.

Отже судом установлено, що відповідач порушив майнові права позивача на належну їй частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль, відчужив це майно без згоди останньої та використав кошти на власні потреби, а тому права ОСОБА_2 підлягають судовому захисту шляхом зарахування вартості проданого майна під час поділу майна подружжя.

При визначенні суми, яка підлягає зарахуванню, суд виходить з звіту про оцінку майна 09-06/22 від 07.06.2022 р відповідно до якого вартість ТЗ автомобіль марки «HONDA ACCORD», 2013 року складає 316860.96 грн. (Т.1 а.с.127-146) та звіту про оцінку майна 07-06/22 від 07.06.2022 р відповідно до якого вартість ТЗ автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896) на 09.06.2022 року складає 246834,38 грн. (Т.1 а.с.112-126) та з урахуванням рівності часток подружжя відповідно 1/2 частині майна, компенсація відповідачу становить (з розрахунку 316860,96-246834,38 : 2)35013,29 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо оцінки автомобіля, указаної у висновку оцінювача, оскільки зазначену станом на 07.06.2022 року вартість спірних автомобілів, відповідач не спростував жодним належним доказом, іншої вартості не довів, клопотання про призначення в справі експертизи не заявляв.

Зазначена вартість спірного автомобіля у договорі купівлі-продажу ( а.с. 164), укладеного між ОСОБА_3 ( за дорученням ФОП ОСОБА_6 ) та ОСОБА_4 , не може бути взята до уваги, оскільки ціна автомобіля у розмірі 5 000,00 грн., визначена за домовленістю сторін правочину. Відомостей про те, що визначена за домовленістю сторін правочину вартість автомобіля є його дійсною вартістю на момент купівлі-продажу, визначеною оцінювачем відповідно до норм чинного законодавства, правочин не містить.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 , розподіливши судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з на користь позивача судові витрати, що складають сплачений позивачем судовий збір за подачу позову у розмірі 2818,48 грн. та 3000,00 грн витрат понесених з оцінкою майна. Оскільки позивач не підтримала вимоги про поділ квартири, підлягає до повернення надмірно сплачений позивачем судовий збір.

Окрім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 35 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

25.06.2020 року між позивачем та АБ "Соломанюк та партнери" було укладено договір №20 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в представництві інтересів позивача з усіма правами (а.с. 17-18).

Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує даним договором та розрахунком суми гонорару, оплата за яким проводиться не пізніше 10 днів після набрання рішенням законної сили (а.с.19).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до розрахунку суми гонорару за правову допомогу, розмір гонорару складає 35000,00 грн. (а.с.19).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). .

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, враховуючи, що такий вид правової допомоги як підготовка відповіді на відзив не міститься в матеріалах справи, кількість судових засідань та час витрачених на них представником позивача, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги про стягнення витрат з оплати правової допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, ст. 60,63,65,69,70 СК України, ст. 368 ЦК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Визнати автомобіль «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471)» 2013 р.в., та автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter» 2006 року (об`єм двигуна 1896) спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Поділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_2 автомобіль «Honda Accord» 2013 року (об`єм двигуна 3471).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію різниці від вартості майна, що становить 35 013,29 грн. Стягнення компенсації провести шляхом виплати коштів внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Житомирській області відповідно до квитанції від 20.06.2022 р. № 148746670.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір становить 2 818,48 грн., 3 000,00 грн. витрат понесених в зв"язку з оцінкою майна, 8 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір в сумі 3551,12 грн., сплачений відповідно до квитанції № 94337 від 27.04.2021 р.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 24.04.2023 року,

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Суддя Л.М.Чішман