Справа № 752/3734/23
Провадження № 2/752/3908/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить суд:

-визнати неправомірним та скасувати наказ ТОВ «НоваПей» №140-к від 17.01.2023 про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із втратою довір`я;

-поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ПНФП філії №5 ТОВ «НоваПей»;

-стягнути з ТОВ «НоваПей» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.01.2023 по дату ухвалення судового рішення по справі;

-стягнути з ТОВ «НоваПей» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1037,60 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10.07.2018 вона працює на посаді касира пункту надання фінансових послуг філії № 5 ТОВ "ПОСТ ФІНАНС".

10.07.2018 між ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 був підписаний договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

22.01.2021 ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" змінила назву на ТОВ "НоваПей".

28.12.2022 позивач з іншим працівником ТОВ "Нова Пей" закрили приміщення ПНФП філії № 5 ТОВ "НоваПей" згідно регламенту роботи відділення та направилися додому.

О 01:53 29.12.2022 року до ОСОБА_1 надійшов телефонний дзвінок від ТОВ "ВЕНБЕСТ-ОХОРОНА", у якому їй було повідомлено, що за адресою: м.Дніпро, вул. Кам`янска, 40 , шляхом віджиму дверей, невідома особа проникла до приміщення відділення "Нової пошти", звідки таємно викрала майно.

За фактом викрадення майна 29.12.2022 було відкрито кримінальне провадження №0001286 за ч.4 ст. 185 КК України.

17.01.2023 був виданий Наказ № 140-к про звільнення з посади начальника ПНФП філії № 5 ТОВ "НоваПей" 18.01.2023 року ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою довіри згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Позивач вважає наказ відповідача про звільнення з роботи необґрунтованим та незаконним. Зазначає, що вона сумлінно виконувала свої посадові обов`язки, 28.12.2022 особисто поставила приміщення на сигналізацію, таким чином виконала всі необхідні дії для збереження майна та цінностей. Відповідач жодним чином не підтверджує, що позивач порушила вимоги посадової інструкції, що б призвело до негативних наслідків через дії третіх осіб, які вчинили крадіжку 29.12.2022. Вказує, що оскаржуваний наказ не містить посилання на конкретні пункти посадових обов`язків, які не було дотримано позивачем, не містить конкретних доводів про встановлення винних дій позивача.

На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

17.03.2023 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

17.03.2023 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у режимі відеоконференції.

30.03.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні пославшись на таке. 28.12.2022 та 29.12.2022 позивач виконувала функції старшого касира. В ніч на 29.12.2022 невстановленою особою здійснено незаконне проникнення до приміщення ПНФП №a 04426 ТОВ «НоваПей» та викрадення з сейфу готівкових коштів у сумі 246 664,00 грн. В своїх письмових поясненнях позивач повідомила, що вона особисто 28.12.2022 закінчувала робочий день та закривала ПНФП, приміщення поставила на сигналізацію та замкнула. При цьому, ОСОБА_1 також пояснила, що в порушення вимог ВНД відповідача, залишила ключі від сейфа в коробці для паперів, що стояла на столі біля сейфа, а коробку прикрила зверху паперами. Пояснила це тим, що не бажала вранці приходити на роботу для фізичної передачі зміни/ключа. 05.01.2023 відповідачу надійшла службова записка щодо розгляду питання про звільнення позивача за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я. Вказана рекомендація обґрунтована висновком службової перевірки відділу безпеки відповідача, яким було встановлено порушення позивачем п. 5.7.10, п. 5.7.11. та п. 5.7.14 Положення про ведення касових операцій в національній валюті у касах ТОВ «НоваПей» та вимог посадової інструкції начальника ПНФП. Відділ безпеки відповідача у своєму висновку службової перевірки зазначає, що короткий проміжок часу, який витрачений злочинцем на відкриття сейфу та залишення приміщення ПНФП свідчить, що злочинець для відкриття сейфу скористався саме залишеним начальником ПНФП ОСОБА_1 ключем. Відповідно до п. 4.6. посадової інструкції начальника ПНФП порушення начальником ПНФП, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, вимог цієї посадової інструкції є підставою для втрати довір`я до нього з боку Товариства та звільнення в порядку, передбаченому КЗпП України. Встановивши під час службового розслідування факти порушення позивачем вимог ВНД Товариства відповідач прийняв законне рішення про звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

01.05.2023 від представника позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви у яких представник послався на таке. Наказ про звільнення позивача не містить конкретних пунктів посадових обов`язків, які не було дотримано позивачем та не містить конкретних доводів про встановлення винних дій позивача, які є обов`язковими для доведення. Відповідач не навів належних доказів, які б могли свідчити про правомірність звільнення позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 липня 2018 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на посаду касира пункту надання фінансових послуг (далі - ПНФП) філії № 5 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» на підставі Наказу №2010-к від 09.07.2018.

Вбачається, що 20.01.2021 відповідач змінив власне найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей».

03.09.2021 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника ПНФП філії № 5 ТОВ «НоваПей» на підставі Наказу №3076-к від 01.09.2021.

На підставі Наказу від 17.01.2023 № 140-к позивача ОСОБА_1 було звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Позивач вважає своє звільнення незаконним посилаючись на те, що жодним чином не порушувала вимоги посадової інструкції начальника ПНФП, оскаржуваний наказ не містить посилання на конкретні пункти порушених позивачем посадових обов`язків, в зв`язку з чим просить про задоволення позову, на що слід зазначити таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Встановлено, що під час переведення на посаду начальника ПНФП Філії, а саме 03.09.2021, позивач була ознайомлена з посадовою інструкцією Начальника ПНФП Філії про що свідчить підпис ОСОБА_1 на вказаній посадовій інструкції. Вказані обставини не заперечуються позивачем.

Відповідно до п. 2.15. вказаної посадової інструкції, на Начальника ПНФП покладаються обов`язки, зокрема, виконання в разі необхідності функцій касира (старшого касира) ПНФП. Підписанням цієї посадової інструкції начальник ПНФП підтверджує, що він ознайомлений з посадовими обов`язками касира (старшого касира) ПНФП.

Встановлено, що з позивачем під час прийняття на роботу 03 вересня 2021 року був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, копія якого містить в матеріалах справи.

Перебуваючи на посаді начальника ПНФП позивач виконувала за необхідності функції старшого касира в ПНФП №04426 (м. Дніпро, вул. Кам`янська, буд. 40 А).

Відповідно до п. 1.2. Положення про ведення касових операцій в національній валюті у касах ТОВ «НоваПей» (далі - Положення) це Положення є обов`язковим для виконання, зокрема, усіма працівниками пунктів надання фінансових послуг (ПНФП).

Згідно з п. 5.1.1 Положення вимоги цього розділу Положення встановлюють порядок зберігання готівкових коштів, касових документів та інших касових цінностей, за облік та/або зберігання яких несуть відповідальність касові працівники ПНФП.

Згідно із п. 5.7.10 Положення ключі від сейфу/ від касового ящика повинні зберігатись у підзвітної особи, яка отримала такі ключі в експлуатацію: Старшого касира/ касира Другорядної каси. Не допускається залишати ключі в отворі замку під час відсутності відповідальної особи на робочому місці протягом робочого дня (зміни) та для ключів від сейфу - по завершенню операційної зміни Старшого касира/ по завершенню операційного дня.

Пунктом 5.7.11. Положення передбачено, що якщо підзвітна особа тимчасово залишає робоче місце протягом операційної зміни - касовий ящик (якщо у ньому зберігається готівка за зміну касира)/ сейф/ сейфова кімната або касова кабінка (якщо є окрема) повинні бути замкненими, а ключі підзвітна особа забирає з собою.

По завершенню операційного дня підзвітна особа (Старший касир) повинна замкнути на ключ сейф/ сейфову кімнату (якщо є окрема), в яких зберігаються готівка та інші касові цінності, та забрати такі ключі з собою (п. 5.7.14 Положення).

Вбачається, що 20.12.2022 касир ОСОБА_2 передав начальнику ПНФП ОСОБА_1 касу ПНФП без розбіжностей, ключі від сейфу та внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості - 2 шт., і саме з цього моменту позивач почала виконувати роль старшого касира ПНФП (підзвітної особи).

28.12.2022 та 29.12.2022 позивач виконувала функції старшого касира, що не заперечується позивачем.

Судом встановлено, що в ніч на 29.12.2022 року, близько 01 год. 32 хв., невстановленою особою здійснено незаконне проникнення до приміщення ПНФП №04426 ТОВ «НоваПей» (м. Дніпро, вул. Кам`янська, 40-А) та викрадення з сейфу готівкових коштів.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які були надані останньою 29.12.2022 фахівцю з безпеки ТОВ «НоваПей», позивач повідомила, що вона особисто 28.12.2022 закінчувала робочий день та закривала ПНФП, приміщення поставила на сигналізацію та замкнула. ОСОБА_1 також пояснила, що в порушення вимог ВНД відповідача, залишила ключі від сейфа в коробці для паперів, що стояла на столі біля сейфа, а коробку прикрила зверху паперами. Пояснила це тим, що не бажала вранці приходити на роботу для фізичної передачі зміни/ключа.

Вбачається, що 05.01.2023 відповідачу надійшла службова записка щодо розгляду питання про звільнення Позивача за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я. Вказана рекомендація обґрунтована висновком службової перевірки відділу безпеки ТОВ «НоваПей», яким було встановлено порушення позивачем п. 5.7.10, п. 5.7.11. та п. 5.7.14 Положення про ведення касових операцій в національній валюті у касах ТОВ «НоваПей» та вимог посадової інструкції начальника ПНФП.

Як вбачається, відділ безпеки ТОВ «НоваПей» у своєму висновку службової перевірки зазначає, що короткий проміжок часу, який витрачений злочинцем на відкриття сейфу та залишення приміщення ПНФП, свідчить, що злочинець для відкриття сейфу скористався саме залишеним начальником ПНФП ОСОБА_1 ключем.

Згідно п. 4.6. посадової інструкції начальника ПНФП порушення начальником ПНФП, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, вимог цієї посадової інструкції є підставою для втрати довір`я до нього з боку Товариства та звільнення в порядку, передбаченому КЗпП України.

Пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України визначено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, що викладена в Постанові по справі № 6-100цс16 від 20 квітня 2016 року правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі №211/5910/16-ц в постанові від 29.11.2018 року.

Як роз`яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я,

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала безпосереднє обслуговування грошових коштів ТОВ «НоваПей», була матеріально відповідальною особою, з якою ТОВ «НоваПей» у відповідності до статті 135-1 КЗпП було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Відповідно до пунктів а) та б) статті 1 договору про повну матеріальну відповідальність, укладеного між позивачем та відповідачем, працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей; зобов`язаний дбайливо ставитися до переданих йому на збереження матеріальних цінностей підприємства та вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Отже, встановивши під час службового розслідування факти порушення позивачем вимог ВНД відповідач ТОВ «НоваПей» прийняв законне рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставини на які вона посилалась при зверненні до суду із цим позовом. Натомість відповідач надав до суду докази, які свідчать про те, що звільнення позивача відбулось на законних підставах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, за відсутності доказів заявлених позовних вимог та недоведення приведених у позові обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання неправомірним та скасування наказу ТОВ «НоваПей» №140-к від 17.01.2023 про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із втратою довір`я.

Щодо решти вимог позивача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними.

Враховуючи зазначене у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Що стосується заяви відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву міститься попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

10 травня 2023 року між адвокатом Вершиніним Костянтином Валерійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «НоваПей» був укладений протокол узгодження вартості послуг №3 (додаток до Договору про надання правової допомоги від 01.09.2019 р.), яким сторони погодили перелік адвокатських послуг (правову допомогу), які будуть надані замовнику у судовій справі №752/3734/23 в суді першої інстанції (Голосіївський районний суд м. Києва) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «НоваПей» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вартість таких послуг в розмірі 8 000 грн. Відповідно до п. 2 цього протоколу сторони домовились, що вартість адвокатських послуг, які зазначені в п. 1 цього протоколу, оплачується замовником на підставі рахунку адвоката та підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг через 10 календарних днів з моменту набуття чинності судовим рішенням у вказаній вище справі.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідачем подано до суду копії таких документів: договір про надання правової допомоги від 01.09.2019, укладений між адвокатом Вершиніним К.В. та ТОВ «ПОСТ ФІНАНС»; протокол узгодження вартості послуг №3 згідно якого загальна вартість виконаних робіт по договору становить 8000,00 грн.; ордер на надання правничої допомоги.

У постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 ВС КАС вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково. При цьому суд вказує, що процесуальні норми щодо нового порядку відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, запроваджені з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження порушення відповідачем принципів розумності розміру витрат на правову допомогу, неспіврозмірності розміру таких витрат та складності цього спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Керуючись статтями 41, 135-1 КЗпП, статтею 16 ЦК України, статтями 2, 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 103, корп. 1, пов. 13, оф.1304) витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: