Справа № 297/387/23
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду

29 травня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Іванчової І.С., позивача ОСОБА_1 , розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення індексації на заробітну плату, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середньої заробітної плати за весь час затримки виплати заборгованості сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, суми коригуванню на коефіцієнт підвищення посадового окладу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , звернувся до суду із позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», яке розташоване в м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9-А, , про стягнення заборгованості заробітної плати, а саме просить стягнути з відповідача: 1) індексацію на заробітну плату у зв`язку зі зростанням споживчих цін за період з 31.01.2018 року по 19.10.2020 року у розмірі 26 643,97 гривень; 2) компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за рішенням суду з 31.01.2018 року по 04.01.2023 року (до перерахування) у розмірі 333 104,58 грн.; 3) компенсацію втрати частини індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку з порушенням термінів її виплати з квітня 2018 року по грудень 2022 року в сумі 5 895,57 грн.; 4) суму середньої заробітної плати за весь час затримки виплати заборгованості сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових частин належної працівнику заробітної плати; 5) суму коригуванню на коефіцієнт підвищення посадового окладу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 31.01.2018 року по 19.10.2020 року у розмірі 34 653,06 грн..

Так, із позову ОСОБА_1 та доданих до нього копій документів встановлено наступне.

30.01.2018 року наказом №6-к по ДП «Берегівське лісове господарство» ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 30.01.2018 року на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

28.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Берегівське лісове господарство» про визнання недійсним наказів, визнання дій незаконними, визнання факту дискримінації, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

19.10.2020 року постановою Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 поновлено на посаді головного економіста відділу економіки, обліку та звітності ДП «Берегівське лісове господарство» з 30.01.2018 року, стягнуто з ДП «Берегівське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 30.01.2018 року по 19.10.2020 року в розмірі 777 961,01 грн. та 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

10.02.2021 року Верховний Суд ухвалою зупинив виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2020 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди до закінчення касаційного провадження.

07.12.2022 року постановою Верховного Суду постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Берегівське лісове господарство» про визнання факту дискримінації скасувано та залишено в силі рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року в цій частині.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Берегівське лісове господарство» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди змінено.

Викладено її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Викладено абзац п`ятий її резолютивної частини в новій редакції: «Стягнути з Державного підприємства «Берегівське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2018 року по 19 жовтня 2020 року в розмірі 777 961,01 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів; та 20 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди».

Поновлено виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року в незміненій за результатами касаційного розгляду частині.

03.01.2023 року та 04.01.2023 року відповідач перерахував ОСОБА_1 777 961,01 грн. та 20 000 грн.

У своєму позові щодо першої вимоги ОСОБА_1 посилається на ст. 33 Закону України «Про оплату праці», а саме, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації, згідно з чинним законодавством, а також на «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 . За період, з 31.01.2018 року до 04.01.2023 року, затримки відповідачем виплати заробітної плати позивачу за час вимушеного прогулу встановлений за рішенням суду у справі №297/377/18, з 31.01.2018 року по 19.10.2020 року має бути нарахована, згідно розрахунку позивача долученого до позовної заяви у таблиці №1, та виплачена йому індексація на заробітну плату в зв`язку зі зростанням споживчих цін у розмірі 26 643,97 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Згідно даного порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян. Таким чином, законодавством передбачена компенсація у випадку невиплати нарахованої заробітної плати. Позивач розрахунком, який долучено до позовної заяви в таблиці №3, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159, встановив суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за рішенням суду до місяця фактичного перерахування 04.01.2023 року, у розмірі 333 304,58 гривень.

Вимогу про компенсацію втрати частини індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку з порушенням термінів її виплати з квітня 2018 року по грудень 2022 року в сумі 5 895,57 грн. ОСОБА_1 обґрунтовує п. 4 «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, згідно якого «У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства».

Вимогу щодо суми середньої заробітної плати за весь час затримки виплати заборгованості сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових частин належної працівнику заробітної плати, позивач мотивує тим, що в день звільнення позивача з роботи відповідач не виплатив позивачу всієї суми індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу, суми компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати індексації заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу, а також суми компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за рішенням суду, яке набуло законної сили, що належать позивачу від підприємства, які повинні провадиться в день звільнення позивача, тобто відповідач порушив вимоги частини першої статті 116 КЗпП України.

У разі невиконання такого обов`язку для роботодавця наступають негативні наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП, відповідно до якої в разі невиплати з вини власникаабо уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Враховуючи, що позивач не проробив два місяці у філії «Берегівське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», відповідно до вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати» беручи до уваги розрахунково-платіжну відомість ОСОБА_1 за січень 2023 року, середній заробіток позивача склав: 3142,91 грн. (оклад по днях) + 471,44 грн. (доплата за вчений ступінь) + 471,44 грн. (доплата за вислугу років) = 4085,79 грн., за три дні роботи у філії. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить (4085 грн.79 коп./ 3 дні) = 1361 грн. 93 коп.. Враховуючи наведене розрахунок розміру середнього заробітку за весь час затримки, без вирахування (без утримання) встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів, за затримку розрахунку при звільненні позивача починається з дати 19 січня 2023 року (день звільнення позивача ОСОБА_1 ) та дату звернення до суду складає 20 428,95 грн.. Повна сума заборгованості по заробітній платі у вигляді компенсації втрати частини індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку з порушенням термінів її виплати, буде уточнюватися, на день фактичного перерахування на банківський рахунок позивача повної суми заборгованості заробітної плати у вигляді індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу у цій справі, відповідно до зміни індексу споживчих цін.

Вимога про стягнення суми коригуванню на коефіцієнт підвищення посадового окладу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 31.01.2018 року по 19.10.2020 року у розмірі 34 653,06 грн. мотивована тим, що при обчисленні середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 31 січня 2018 року по 19 жовтня 2020 року середня заробітна плата підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів у відповідності до коефіцієнту підвищення прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць. Тобто, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу з урахуванням коригування на коефіцієнти підвищення посадового окладу складає 812 597,15 гривень, а із вирахуванням середнього заробітку обрахованого в постанові Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2020 року і затвердженого у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №297/377/18 та виплаченого позивачу у січні 2023 року складає: 34 653,06 гривень (812 614,07 - 777 961,01). Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коригування на коефіцієнти підвищення посадового окладу ОСОБА_1 за період вимушеного прогулу з 31 січня 2018 року по 19 жовтня 2020 року підлягає стягненню на користь позивача в сумі 34 653,06 гривень.

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 22.02.2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 152).

19.04.2023 року до суду поступив відзив на позовну заяву від представника відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - адвоката Белла Т.А..

Відзив обґрунтовується тим, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки до дня фактичного розрахунку на підставі судового рішення має разовий характер, а тому не підпадає під дію Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Ураховуючи, що приписами статті 235 КЗпП України встановлено, що рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається уповноваженим органом одночасно з рішення про поновлення на роботі, тому відповідач вважає, що право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати виникло у позивача 19 жовтня 2020 року (день ухвалення судового рішення у справі № 297/377/18 про поновлення ОСОБА_1 на посаді).

Ураховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у період до 19 жовтня 2020 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Під доходами у Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру (частина друга статті 2 Закону): пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

При цьому, компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підлягають виплати, які не мають разового характеру, що прямо встановлено частиною другою статті 2 цього Закону.

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки до дня фактичного розрахунку на підставі судового рішення має разовий характер, а тому не підпадає під дію Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Враховуючи те, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки до дня фактичного розрахунку на підставі судового рішення має разовий характер, а тому не підпадає під дію «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Таким чином, вимоги щодо стягнення індексації та компенсації за несвоєчасну виплату присудженого судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні на посаді не можуть підлягати задоволенню, оскільки за своєю суттю середній заробіток за час вимушеного прогулу є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку та не є заробітною платою, визначеною як періодичний платіж за виконану роботу, а тому компенсація, передбачена статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та індексація, передбачена «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 на суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виплати не нараховуються.

Застосування наведених норм права відповідає правовим висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 16.10.2019 у справі № 500/5724/16-ц та від 28.03.2019 у справі №569/14363/17 (а.с. 180-185).

Ще 18.04.2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, згідно якого позивач вважає доводи відповідача про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнутий на підставі судового рішення з відповідача має разовий характер, не заслуговують на увагу, оскільки суперечить нормам чинного законодавства. У позовній заяві йдеться про компенсацію втрати частини середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, а не про компенсацію втрати частини середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У позовній заяві йдеться про індексацію середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та індексацію компенсації втрати частини середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, а не про індексацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року в справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21), свідчить про суперечливу судову практику, до дати прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 08 лютого 2022 року в справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21), щодо застосування частини першої чи другої статті 233 КЗпП України до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та щодо визначення правової природи середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі №1-18/2013 встановив: «Крім того, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати». «На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її витати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної тати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги». «Отже, на підставі системного аналізу наведених положень чинного законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної тати у зв`язку з порушенням строків її витати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців» (а.с. 167-173).

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні підтримав позов з підстав викладених в ньому та просив призначити справу до розгляду по суті.

Представник відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» адвоката Белла Т.А. в підготовче засідання не з`явилася, 29.05.2023 року нею була подана заява про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з неможливістю прийняти участь у справі (а.с. 203).

Заслухавши позивача ОСОБА_1 суд приходить до наступного висновку.

Підстави для залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження в справі судом не встановлені.

Суд встановлює наступний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень: заслуховування вступного слова учасників справи, в разі їх явки в судове засідання, дослідження поданих ними доказів, відзиву, відповіді на відзив.

Суд, здійснив необхідні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті приходить до висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 197-200, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України,

ухвалив:

Закрити підготовче засідання та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення індексації на заробітну плату, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середньої заробітної плати за весь час затримки виплати заборгованості сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, суми коригуванню на коефіцієнт підвищення посадового окладу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, до розгляду по суті на 10:30 годин 22 червня 2023 року в залі судових засідань в приміщенні Берегівського районного суду Закарпатської області за адресою м. Берегове, вул. Бетлена, 3.

Про час, дату та місце судових засідань з розгляду справи по суті повідомити учасників справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud0701/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лайош ГАЛ