Провадження № 22-ц/812/688/23 Головуючий суду першої інстанції Щербина С.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м. Миколаїв Справа № 487/7763/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник Іпатов Віктор Володимирович, на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Щербини С.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за заявою ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року у справі № 487/7763/21,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року у справі № 487/7763/21.

Доводи заяви обґрунтовував тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року у справі № 487/7763/21 його позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави задоволено, звернуте стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором позики від 29 січня 2020 року, що становить 920 000 грн, на предмет застави за договором застави транспортного засобу від 29 січня 2020 року - автомобіль марки «TOYOTA», модель HILUX, тип загальний вантажний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, ( реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17 грудня 2019 року, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на дату проведення прилюдних торгів шляхом проведення незалежної оцінки.

Вказане рішення суду набрало законної сили 14 грудня 2021 року.

11 лютого 2022 року, за заявою стягувача, приватним виконавцем Довгань В.В. відкрито виконавче провадження № 68629349.

Однак, 24 лютого 2022 року розпочалася збройна агресія російської федерації проти України, що зумовило зупинення проведення виконавчих дій, до теперішнього часу публічні торги, відповідно до рішення суду, не призначені.

До того ж призначення торгів з метою виконання рішення на даний момент є неможливим, оскільки на території Миколаївської та Харьківської області відповідні заходи, направлені на організацію торгів не проводяться, у зв`язку із бойовими діями.

Будь-яка інформація, що стосується проведення торгів на сайті ДП «Сетам» відсутня, а приватний виконавець на телефоні дзвінки не відповідає.

Враховуючи наведене та те, що рішення суду виконати не можливо через те, що призначення прилюдних торгів (аукціону) не може бути здійснено, з причин проведення на території м. Миколаєва та області бойових дій, заявник просив змінити спосіб та порядок виконання рішення шляхом передачі транспортного засобу «TOYOTA», модель HILUX, тип загальний вантажний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17 грудня 2019 року, у його власність.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено порядок виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року, за яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Договором позики від 29 січня 2020 року, що становить 920 000.00 грн, визнано право власності на предмет застави за Договором застави транспортного засобу від 29 січня 2020 року, а саме, на транспортний засіб «TOYOTA», модель HILUX, тип загальний вантажний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) за ОСОБА_2 .

Ухвала мотивована тим, що на час звернення заявника із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року воно не виконане, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти задоволення заяви не заперечували, а реальне виконання судового рішення без встановлення порядку його виконання шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на спірний транспортний засіб в рахунок погашення заборгованості за Договором позики від 29 січня 2020 року, що становить 920 000 грн, є неможливим.

Не погодившись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах якого діє його представник ОСОБА_5 , оскаржив її в апеляційному порядку та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року з ОСОБА_4 на його користь стягнуто 2 091 794.40 грн заборгованості за договором позики. 06 лютого 2020 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження ВП № 61186699, в рамках якого 11 лютого 2020 року накладено арешт на належний боржнику ОСОБА_4 автомобіль марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Обтяження зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень. Обтяження на підставі договору застави транспортного засобу від 29 січня 2020 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не зареєстровано, а отже він має першочергове право (перед іншими кредиторами/стягувачами) ОСОБА_4 на задоволення своїх вимог за рахунок його майна (зокрема і автомобіля марки «TOYOTA», модель HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

При постановленні оскарженої ухвали судом порушено вимоги статті 435 ЦПК України та не враховано вимог статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачаються встановлені судом обставини, які б свідчили про наявність перешкод у виконанні рішення суду від 11 листопада 2021 року.

Крім того, визнавши право власності на спірний автомобіль як на предмет застави, суд порушив норми матеріального права, оскільки не врахував положення статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» щодо його пріоритетного права на задоволення вимог за рахунок майна боржника перед іншими кредиторами.

На день слухання справи, відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, проте повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Так, закон визначає коло осіб, що наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Як встановлено ОСОБА_1 , який звернувся з апеляційною скаргою, є стягувачем за судовим рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року, за яким стягнуто на його користь з ОСОБА_4 (власника транспортного засобу) за договором позики у розмірі 2 091 794.40 грн. Зазначене судове рішення виконується примусово приватним виконавцем Херсонського обласного виконавчого округу у зв`язку з чим 06 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № 61186699.

В рамках цього виконавчого провадження 11 лютого 2020 року накладено арешт на належний боржнику ОСОБА_4 автомобіль марки «TOYOTA», державний номер НОМЕР_2 . Обтяження зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень, інших обтяжень в реєстрі щодо цього автомобіля не зареєстровано, а тому він має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок цього майна боржника.

У справі, що переглядається, судовим рішенням автомобіль марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 передано у власність іншій особі, що, на думку колегії суддів, порушує його права та інтереси щодо першочергового задоволення вимог кредитора за рахунок спірного майна, а отже, оскаржуваним судовим рішенням вирішено його права та інтереси до спірного рухомого майна.

За такого, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України має право на оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2022 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналіз приписів частин 2, 5 статті 263 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Постановлена у справі ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року у справі № 487/7763/21 ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором позики від 29 січня 2020 року, що становить 920 000 грн, на предмет застави за договором застави транспортного засобу від 29 січня 2020 року - автомобіль марки «TOYOTA», модель HILUX, тип загальний вантажний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на дату проведення прилюдних торгів шляхом проведення незалежної оцінки.

На виконання вказаного рішення суду, 08 лютого 2022 року було видано виконавчий лист № 487/7763/21.

За заявою стягувача, 11 лютого 2022 року приватним виконавцем Довгань В.В. було відкрито виконавче провадження № 68629349, яке на час звернення до суду першої інстанції триває.

Предметом судового розгляду у цій справі є розгляд заяви ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року у цивільній справі № 487/7763/21.

Відповідно до частини 1 статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як передбачено частинами 3-5 статті 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Задовольняючи заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду суд першої інстанції, погодився з обставинами зазначеними в заяві, та виходив із того, що призначення торгів з метою виконання судового рішення на даний момент є неможливим, оскільки на території Миколаївської та Харківської області відповідні заходи щодо організації торгів не проводяться у зв`язку з бойовими діями, пов`язаними зі збройною агресією російської федерації, а тому необхідно змінити спосіб виконання судового рішення на визнання права власності на спірний автомобіль.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, оскільки до таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до статті 18 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З аналізу норм чинного законодавства під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації такого рішення в разі неможливості його виконання у порядку та у спосіб, що раніше встановлені. Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або у спосіб, встановлений судом.

Законодавець у частині 1 статті 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої інстанції складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень (частина 1 статті 81 ЦПК України). Тобто обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (статті 77,78 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному , об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).Проте суд першої інстанції при оцінки обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або у спосіб, встановлений судом обмежився лише посиланням на обставини, що викладені у заяві стягувача про те, що наразі не можливо проведення торгів, отже не встановив на підставі належних та допустимих доказів факт абсолютної неможливості виконання рішення суду у спосіб, визначений судом.

Між тим заявник ОСОБА_2 будь-яких доказів на підтвердження зазначених у заяві обставин, які б свідчили про неможливість виконання судового рішення у визначений судом спосіб, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав.

Крім того, поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, про що зазначено у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/1478/15, від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229, від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16ц.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання судового рішення зі звернення стягнення на заставне майно (примусове виконання обов`язку - пункт 5 частини 2 статті 16 ЦК України) на визнання права власності (визнання права - пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України) фактично змінив рішення суду по суті та самостійно змінив спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України. При цьому помилково зазначивши, що змінює порядок виконання судового рішення.

Отже, задовольнивши таку заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції належним чином не з`ясував характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі, зміст порушеного права заявника та обраний ним спосіб захисту, а також можливість захисту такого права в обраний позивачем інший спосіб виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду, оскільки відсутні переконливі докази про неможливість виконання судового рішення у спосіб визначений судом, більш того, запропонований спосіб виконання судового рішення змінює саме рішення суду по суті, а не спосіб його виконання.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді заяви стягувача порушені норми процесуального права щодо встановлення обставин справи та надання їм належної правової оцінки, а тому на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 КПК України ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із підпунктом "в" пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 536 грн 80 коп.

Керуючись статтями 376, 382, 435 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник Іпатов Віктор Володимирович задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2022 року, скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року у цивільній справи № 487/7763/21 шляхом передачі у власність ОСОБА_2 транспортного засобу марки «TOYOTA», модель HILUX, тип загальний вантажний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 28 червня 2023 року.