Провадження № 22-ц/801/988/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 рокуСправа № 127/30037/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Фанди О. А. в м. Вінниця, повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року,-

в с т а н о в и в :

23 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання шлюбу недійсним.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є громадянином Сирійської Арабської Республіки, з 16 листопада 2012 року працює на території Держави Катар, маючи посвідку на проживання у даній державі. 30 вересня 2021 року він уклав шлюбний договір з відповідачкою ОСОБА_2 , який легалізовано в Міністерстві закордонних справ та посольстві України в Державі Катар. 4 лютого 2022 року вони з відповідачкою уклали шлюб на території України (актовий запис № 191), після чого повернулися жити та працювати до Держави Катар. Зазначає, що відповідно до запрошення дружини, з 15 грудня 2022 року йому була відкрита віза типу «Д» (для возз`єднання сім`ї), яка дає підстави для виготовлення документів на проживання в Україні) для в`їзду в Україну. Однак повторна реєстрація шлюбу з відповідачкою на території України створює йому ряд проблем при в`їзді та виїзді з України, а також щодо моменту створення сім`ї й відповідних правових підстав що виникають з цього. Тому, позивач просив визнати шлюб між ним та відповідачкою, укладений на території України недійсним.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оскільки позивач посилається на ч. 1 ст. 39 Сімейного кодексу як на підставу для визнання шлюбу недійсним, з урахуванням підстав передбачених ст. 39 Сімейного кодексу України, суд виснував, що визнання шлюбу недійсним у судовому порядку не вимагається, анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу проводиться відділом реєстрації актів цивільного стану на підставі його висновку або висновку дипломатичного представництва або консульської установи України. Інших підстав для визнання шлюбу недійсним у судовому порядку позивачем не зазначено. При цьому суд не прийняв визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону.

Не погодившись із цим рішенням, 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Вишаровську В. К., подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року скасувати, постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції проігнорував те, що відповідачкою у відповідності до вимог ч. 4 ст. 39 СК здійснювались заходи досудового врегулювання спору, стверджує, що у позовній заяві він зазначав про те, що ОСОБА_2 зверталася до ВДРАЦС щодо анулювання актового запису про шлюб № 191 від 04.02.2022 року, однак у задоволенні цього звернення їй було відмовлено.

У відповідності до вимог ст. 25 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, ним надано суду докази перебування з відповідачкою у шлюбі зареєстрованому у Державі Катар 30 вересня 2021 року, а тому запис № 191 про реєстрацію шлюбу 04.02.2022 року в Україні не може бути дійсним.

Висновок суду про не прийняття визнання позову відповідачем, вважає необґрунтованим, безпідставним таким, що суперечить вимогам закон, зокрема ст. 49 ЦПК України.

12.04.2023 року засобами електронного зв`язку за Вх. № Е-1448/23, та 14.04.2023 року засобами поштового зв`язку Вх № 3321 відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав відзив на апеляційну скаргу в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, зазначає, що 04.02.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про це було складено актовий запис № 191, наречені вказали, що у шлюбі не перебувають і були попереджені про правові наслідки недійсності шлюбу у разі повідомлення завідомо неправдивих відомостей щодо свого сімейного стану, відмітка про це міститься в актовому записі цивільного стану з підписами наречених та посадової особи, яка реєструвала шлюб. 05.12.2022 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулась до ВДРАЦС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) щодо анулювання актового запису про шлюб № 191 від 04.02.2022 року, мотивувала тим, що порушила законодавство, завідомо вказавши неправдиві відомості при реєстрації шлюбу в Україні. 11.01.2023 відділом було направлено заявниці письмову відповідь, у якій роз`яснено порядок анулювання актового запису, вказано перелік необхідних для цього документів, роз`яснено що заяви про анулювання актового запису цивільного стану приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України, паспортно документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковуються посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній підписується заявником. Проте ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_1 роз`яснення проігнорували та до ВДРАЦС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) не звернулися, заяву про анулювання актового запису про шлюб за встановленою формою, письмове пояснення стосовно проведення подвійної державної реєстрації актового запису цивільного стану та свідоцтво про державну реєстрацію шлюбу, яке підлягає анулюванню, не подали. Відтак просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачки ОСОБА_2 не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Вишаровська В. К. підтримала викладене в апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи, повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Від відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надійшли заяви про розгляд справи без участі представника, не заперечує проти вирішення питання на розсуд суду, при ухваленні постанови просить врахувати відзив на апеляційну скаргу.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до положень статті 38 СК України, підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 цього Кодексу.

По справі встановлено наступні обставини:

- 30 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюбний договір з відповідачкою ОСОБА_2 , який легалізовано в Міністерстві закордонних справ та посольстві України в Державі Катар (а.с. 18 - 19).

- 4 лютого 2022 року між сторонами укладено шлюб на території України (а. с. 6).

Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 СК України, недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

З аналізу цієї норми слідує існування двох способів визнання шлюбу недійсним - судовий і позасудовий залежно від підстав для такого визнання. Позасудовий спосіб передбачений ч. 4 ст. 39 СК України у випадках, передбачених частиною 1-3 цієї статті: недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах 1-3 цієї статті.

В судовому порядку шлюб визнається недійсним з підстав, передбачених ч. 1 абз. 1, ч. 2 абз. 1 ст. 40 СК України: шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, та у разі його фіктивності; або може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 41 СК України, якщо він був зареєстрований: між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених ч. 5 ст. 26 цього Кодексу; між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб.

У випадку наявності підстав, що прямо та безспірно тягнуть за собою недійсність шлюбу, законодавець передбачив спрощену процедуру анулювання актового запису про шлюб, а у випадку, коли питання існування самої підстави недійсності шлюбу потребує оцінки або недійсність шлюбу, за наявності певної підстави, є питанням доказування та оцінки (істотність порушення прав та інтересів у зв`язку із існуванням певних обставин, характер спільних взаємин, а також інші обставини, що мають значення), визнання шлюбу недійсним може відбуватись лише у судовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , на підставі п. 1. ч. 1. ст. 39 СК України, просив визнати недійсним шлюб, зареєстрований 04 лютого 2022 року між ним та ОСОБА_2 (актовий запис № 191), з тих підстав, що вони одночасно перебувають в іншому зареєстрованому 30 вересня 2021 року шлюбі, який легалізовано в Міністерстві закордонних справ 02.11.2021 року за № 02 153583 та посольстві України в Державі Катар 09.11.2021 року за № 430 (а. с. 18 - 19).

Таким чином, зазначена підстава недійсності шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , прямо та безспірно тягне за собою недійсність шлюбу без ухвалення з цього приводу судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, вірно виходив із того, що за наявності підстав, передбачених ст. 39 Сімейного кодексу України визнання шлюбу недійсним у судовому порядку не вимагається, анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу проводиться відділом реєстрації актів цивільного стану на підставі його висновку або висновку дипломатичного представництва або консульської установи України, а інших підстав для визнання шлюбу недійсним у судовому порядку позивачем не зазначено.

У позовній заяві позивач вказав про те що відповідачка зверталась до органів ВДРАЦС щодо анулювання актового запису про шлюб № 191 від 04.02.2022 року, однак їй було відмовлено у задоволенні цього звернення (а. с. 3 абз. 8), до апеляційної скарги додано заяву ОСОБА_2 датовану 05.12.2022 року (а. с. 63).

Однак, позивач замовчує про відповідь надану ВДРАЦС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) 11.01.2023 року Вих. № 2932-21.21-123 (а. с. 78 - 79), у якій було роз`яснено порядок анулювання актового запису, вказано перелік необхідних для цього документів, роз`яснено що заяви про анулювання актового запису цивільного стану подаються громадянами при пред`явленні паспорта громадянина України, паспортно документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства заявника, сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковуються посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній підписується заявником.

У справі що переглядається, встановлено, що ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_1 ці роз`яснення проігнорували та до ВДРАЦС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) повторно, після надання роз`яснень не звертались, заяву про анулювання актового запису про шлюб за встановленою формою, письмове пояснення стосовно проведення подвійної державної реєстрації актового запису цивільного стану та свідоцтво про державну реєстрацію шлюбу, яке підлягає анулюванню, не подали.

Відтак, сторони не скористались позасудовою процедурою анулювання оспорюваного актового запису, навіть стверджуючи що їм в цьому було відмовлено ВДРАЦС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ), цей висновок ними не був оскаржений до суду.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню через неправильно обраний ним спосіб захисту.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Вишаровською В. К., не знайшли своє підтвердження, судове рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак апеляційним судом дано оцінку основним аргументам сторін, викладеним в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, суд зазначає, що ОСОБА_1 було сплачено 1 488 грн 60 коп. судового збору (а. с. 65), проте оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, понесені позивачем судові витрати слід залишити за ним.

Докази понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук