Справа № 606/1111/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10000 грн, щомісячно, починаючи з 14.06.2023 до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню їхнього малолітнього сина.

Ухвалою суду від 15.06.2023 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05.05.2023.

27.06.2023 та 30.06.2023 на електронну адресу суду відповідачем було подано відзив на позов, у якому вказано про часткове визнання відповідачем позову. Зазначено, що останньому призначена пенсія, як інваліду-ветерану війни ІІІ групи, інших доходів немає, адвокатською діяльністю не займається з 2018 року, дитині допомагає постійно.

Позивач ОСОБА_1 судове засідання не з`явилась, у поданій до суду позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2300 грн щомісячно.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.10.2017, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видано Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 31.10.2017, актовий запис №159.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане повторно Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 02.12.2017, актовий запис № 15.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області 14.06.2023 №135, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , склад сім`ї наступний: чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із відомостей з реєстру адвокатів слідує, що ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Київською міською КДКА від 27.09.2011 за № 4671. ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 26.02.2018, являється пенсіонером по інвалідності ІІІ групи, інвалідом війни довічно, отримує пенсію у загальній сумі 10881, 33 грн, про що свідчать копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 , виданого 13.12.2016; розрахунку пенсії по інвалідності по пенсійній справі ОСОБА_2 від 19.06.2023.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 180,181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 грн, для віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків. Позивачем не надано суду доказів того, які витрати вона здійснює та в якому розмірі на утримання дитини, а також доказів на підтвердження такого матеріального становища відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти у заявленому у позові розмірі. Натомість, відповідач надав суду відомості про його доходи.

Зважаючи на матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який є інвалідом ІІІ групи - війни довічно, йому призначена пенсія, що не заперечувалось відповідачем, суд вважає, що ОСОБА_2 має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є рекомендованим розміром аліментів, а тому позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в більшому розмірі, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат суд зауважує наступне.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Відтак, судовий збір у розмірі 1 073,60 грн слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 4, 12, 141, 247, 265, 430 ЦПК України, статтями 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 2300 (дві тисячі триста) грн 00 коп., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судовий збір у розмірі 1 073,60 грн компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 05 липня 2023 року.

Суддя А.В.Мельник