Справа № 354/261/23
Провадження по справі № 2/354/246/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 квітня 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 14 лютого 2023 року звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 3452,78 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 квітня 2019 року в м.Івано-Франківськ по вул.Є.Коновальця з вини відповідача, який керував автомобілем марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»(надалі- ПрАТ «УПСК») згідно полісу №АМ/4402578 від 12 вересня 2018 року. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП. За заявою потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, ПрАТ «УПСК» було прийняте рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на підставі страхового акту №ОЦ/017/000/19/0074 у розмірі 3452,78 грн. Оскільки відповідач після скоєння ДТП залишив місце пригоди, страховик в порядку п.п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право регресної вимоги до нього, про що повідомив останнього претензією, яка залишена без реагування. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі за полісом №АМ/4402578 від 11.09.2018 року. Право вимоги у позивача виникло з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 03 червня 2019 року, таким чином останнім днем звернення до суду із вказаним позовом є 03 червня 2022 року. Із урахуванням того, що строк звернення до суду за захистом порушеного права пропущено із поважних причин, у зв`язку із введенням на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, позивач просить поновити строк звернення до суду, заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 3452,78 грн. понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник адвокат Самойленко П.М. у судове засідання не з`явилися, проте в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не подав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 травня 2019 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченних ст.124, 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається із вказаної постанови, 26 квітня 2019 року о 12 год. 10 хв. по вул. Є.Коновальця у м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпеченої швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого ОСОБА_2 , будучи причетним до ДТП, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначена постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 31 травня 2019 року.

Відповідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4401578 від 12 вересня 2018 року цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК». Відповідно до вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 100000,00; розмір франшизи - 1000,00 грн., термін дії поліса - до 11 вересня 2019 року.

31 травня 2019 року власник пошкодженого автомобіля марки Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 квітня 2019 року, шляхом перерахування коштів на зазначений ним розрахунковий рахунок.

Відповідно до ремонтної калькуляції №3055/19SY від 23 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 визначена за витратним підходом із урахуванням ПДВ становить 5978,50 грн., без урахування ПДВ 4982,08 грн., франшиза становить 1000 грн., і тому загальна вартість відновлювальних робіт становить 3452,78 грн.

Відповідно до страхового акту ПрАТ «УПСК» №ОЦ/017/000/19/0074 від 03 червня 2019 року дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 26 квітня 2019 року за участю транспортного засобу BMW, забезпеченого згідно поліса №АМ4402578 від 11 вересня 2018 року, визнано страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування, що підлягає до виплати потерпілому у сумі 3452,78 грн.

Як вбачається із платіжного доручення №383 від 03 червня 2019 року ПрАТ «УПСК» перерахувало на рахунок ПП ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3452,78 грн. У графі «призначення платежу» зазначено: страхове відшкодування за ремонт автомобіля марки Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно до акту №ОЦ/017/000/19/0074 від 03.06.2019 року.

15 липня 2019 року ПрАТ «УПСК» за вих. №РУ/19/0074 направило на адресу відповідача регресну вимогу на суму 3452,78 грн., в якій зазначило про необхідність сплати понесених страховиком витрат по виплаті страхового відшкодування за фактом ДТП, яка мала місце 26 квітня 2019 року та визнана страховим випадком у 14-денний строк з дня отримання даної вимоги.

Відповідно до Договору цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2020 року, укладеного між ПрАТ «УПСК»(Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) позивач набув право вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами страхування. Загальний розмір заборгованостей боржників право вимоги до яких відступається згідно цього договору складає 586226,65 грн. згідно Реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді за формою, що наведена у Додатку 31 до цього договору.

Згідно з п.34 Додатку №1 до Договору №01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 набув права вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором страхування №ОЦ/017/000/19/0074 у розмірі виплаченого страхового відшкодування у сумі 3452,78 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За приписами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст.5 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі-Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону №1961-IV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вимогами ст.29 Закону №1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно до п. 36.1 ст.36 Закону №1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п.36.4 ст.36 Закону №1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п.п.в п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

За приписами ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, до позивача на підставі Договору цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2020 року укладеного із ПрАТ «УПСК», яке здійснило виплату страхового відшкодування на підставі поліса №АМ/4402578 від 11.09.2018 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 квітня 2019 року, перейшло право регресної вимоги до водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 , який будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, після її скоєння самовільно залишив місце пригоди.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 3452,78 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Позивачем подана заява про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення пропущеного строку.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

У разі, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Враховуючи те, що заяви про застосування позовної давності від відповідача у справі не надходило, питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом та наявності чи відсутності поважних причин для цього за заявою позивача судом не досліджувалось.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленко П.М., відповідно до якого адвокат на підставі звернення клієнта серед іншого приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта на всій території України та вести справи у судах загальної юрисдикції; детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконання даного договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору; довіреність від 03 лютого 2022 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою Т.Д., за реєстром №131 відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважив Самойленка П.М. представляти його інтереси у всіх судових установах; посвідчення адвоката №25 від 27 грудня 2018 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6314 від 24 січня 2019 року; додаткову угоду №074 від 11 листопада 2022 року до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року, відповідно до п.1 якої вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року по страховій справі №ОЦ/017/000/19/0074) становить 3000,00 грн. та сплачується за надання послуг, передбачених у п.2 цього договору, згідно якого адвокат надає наступні послуги: аналіз судової практики та обговорення клієнтом правової позиції по справ(2год.)-500,00 грн., написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду(5 год.)-1000,00 грн., супровід та контроль судової справи(подання заяв, клопотань, звернення до державної виконавчої служби-1500,00 грн.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.209 року, згідно якого адвокатом Самойленком П.М. надано наступні адвокатські послуги: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі (2 год.) сума наданих послуг 500,00 грн.; написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду (5 год.) на загальну суму 1000,00 грн. Всього витрачено адвокатом часу на надання послуг 7 (сім) год. загальна вартість робіт - 1500,00 грн. Також клієнтом було здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи в розмірі 1500,00 грн.; платіжні доручення №Р24АР24А477761887D80926 та №Р24АР24А477765906D16221 від 11 листопада 2022 року згідно яких ОСОБА_1 здійснено переказ коштів на рахунок адвоката Самойленко П.М. на загальну суму 3000,00 грн.

Із урахуванням наведеного суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 3000,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку регресу 3452(три тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривні 78 коп. витрат по виплаті страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073(одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп. сплаченого судового збору та 3000(три тисячі) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 17 квітня 2023 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук