Справа № 149/2863/22
Провадження №2/149/44/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.2023 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

при секретарі Олійник І. С.,

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Хмільник цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що постановою суду від 10.06.2021 ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий вчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 12.05.2021 та заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 42064, 82 грн., а також 1943 грн. витрат на послуги аварійного комісара . На поштову адресу відповідача було направлено лист з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати. Відповідачем у досудовому порядку було сплачено 3660 грн. Після чого жодних виплат від відповідача не надходило, таким чином у відповідача виникла заборгованість в розмірі 40347, 82 грн., які позивач просить стягнути.

Ухвалою суду від 28.10.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву.

12.04.2023 від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що станом на 18.10.2022 заборгованість відповідача становила 40347,80 грн. З урахуванням суми оплаченої за період розгляду судової справи, станом на 12.04.2023 сума заборгованості становить 25707,82 грн.

Ухвалою від 27.04.2023 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання в якому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме, що в нього дійсно наявна заборгованість, але не в тому розмірі, який зазначає позивач. Крім того, в судовому засіданні пояснив, що між ним та позивачем 07.12.2021 було укладено договір про порядок повернення коштів, відповідно до якого він має повернути борг згідно з погодженим графіком до кінця 2024 року.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2021 в справі № 149/1105/23 (копія на а.с. 10) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що він 1 травня 2021 року о 20 год. 05 хв. в м. Хмільник по вул. І. Богуна, керуючи автомобілем "OPEL VEKTRA" н.з. НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, об`їжджаючи перешкоду у вигляді велосипедиста, не надав перевагу в русі автомобілю "RENALT CLIO" д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів, чим порушив п. 13.4 ПДР України. Цивільно-правова відповідальність потерпілого, внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_2 була застрахована, що підтверджується полісом № АР/8619850 (копія на а.с. 8).

12.05.2021 ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування оціненої шкоди в результаті ДТП, що сталося 01.05.2021 в м. Хмільник Вінницької області по вул. Івана Богуна за участю транспортного засобу "OPEL VEKTRA", н.з. НОМЕР_1 та "RENALT CLIO" д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно звіту № 21-157 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (копія на а.с. 10-12), відповідно до якого розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "RENALT CLIO" д.н.з. НОМЕР_2 становить 42064,82 грн. (без ПДВ).

Згідно платіжного доручення № 1031947 від 30.06.2021 (копія на а.с.22) МТСБУ перерахувало ОСОБА_2 виплату по справі № 76066 в розмірі 42064,82 грн.

Згідно платіжного доручення № 1031230 від 16.06.2021 (копія на а.с.23) МТСБУ перерахувало на користь ФОП ОСОБА_3 оплати послуг аваркома (експерта) по справі № 76066 в розмірі 1943 грн.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд керується тим, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду представник позивача посилається на те, що він на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право подати регресивний позов до відповідача, так як МТСБУ було сплачено страхове відшкодування потерпілому піся ДТП, яка мала місце 01.05.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В ході розгляду справи було встановлено, що МТСБУ на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення (копія на а.с. 28), в якому роз`яснено, що МТСБУ може розглянути можливість погашення ОСОБА_1 заборгованості частинами. Внаслідок чого 07.12.2021 між МТСБУ та ОСОБА_1 було укладено договір № 76066/2168 про порядок повернення коштів (копія на а.с. 61), в якому визначено графік сплати платежів. Кінцевим терміном сплати платежів є 25.12.2024. Пунктом 3 вказаного договору визначено, що у разі порушення боржником умов даного договору, кредитор має право у будь-який момент звернутися до суду із позовом про стягнення з боржника заборгованості за даним договором, включивши при цьому санкції, передбачені положенням чинного законодавства. В своїх письмових поясненнях (а.с. 86) представник позивача також посилається на вказаний договір.

Таким чином, сторонами було погоджено розстрочення існуючого грошового зобов`язання, що є предметом спору, шляхом підписання вказаного договору та визначена відповідальність за порушення його умов.

Суд та учасники судового процесу згідно зі ст. 3 ЦПК України зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, якими зокрема є верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність. Доктрина заборони суперечливої поведінки полягає в тому, що ніхто не повинен діяти всупереч своїй попередній поведінці.

Об`єднана палата КЦС ВС у постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 вказала, що принцип добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці». Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Разом з тим, в своїй позовній заяві представник позивача жодним чином на договір № 76066/2168 про порядок повернення коштів (копія на а.с. 61), як на підставу позову, не посилається, а також не вказує на нього як на засіб досудового врегулювання спору. Про наявність вказаних договірних відносин було встановлено в ході розгляду справи, а саме копію договору було надано відповідачем та долучено до матеріалів справи. Відповідач у письмових поясненнях, наданих на вимогу суду (а.с. 86) визнав, що між сторонами укладено договір про порядок повернення коштів, який відповідачем виконується і суми згідно з погодженим графіком сплачуються. Таким чином суд вважає, що за відсутності факту порушення відповідачем умов укладеного договору про розстрочку сплати суми боргу, зважаючи на те, що строк дії договору не сплив (діє до 25.12.2024), правовідносини між сторонами на даний час врегульовані умовами вказаного договору. Суму боргу, заявлену до стягнення при зверненні з позовом, відповідач частково погасив уже в ході розгляду справи, що не заперечувалося представником позивача. За вказаних обставин право на звернення до суду з відповідним позовом для захисту порушеного права могло б виникнути у позивача на підставі п. 3 договору № 76066/2168 від 07.12.2021, або в разі невиконання умов договору після спливу його дії. В іншому випадку вимога позивача про дострокове стягнення залишку боргу суперечить принципу добросовісності зокрема і через те, що саме позивач у претензії від 05.07.2021 (а.с. 28) ініціював можливість погашення суми боргу ОСОБА_1 частинами.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідати завданню цивільного судочинства, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

Кожна особа згідно зі ст. 4 ЦПК України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки правовідносини між сторонами щодо узгодженої сплати боргу тривають, і позивачем не доведено порушення його майнового права відповідачем.

На підставі ст.ст. 1191, 1166 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31.05.2023

Суддя Павлюк О. О.