Справа № 351/470/23
Номер провадження №2/351/307/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2023 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
за участі секретаря - Том`юк С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Позовні вимоги мотивував тим, що Снятинським районним судом розглянуто кримінальне провадження № 351/238/22 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в якому його було залучено в якості потерпілого. 10.11.2022 року Снятинським районним судом винесено вирок, яким відповідача визнано винним та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили.
Згідно описової частини вироку від 10.11.2022 року ОСОБА_2 12.08.2021 року близько 17:00 год., знаходячись на вул. Широка у м. Снятин неподалік будинку № 16 Б, побачив його, ОСОБА_1 , з яким протягом тривалого часу перебував у неприязних відносинах. Маючи на меті спричинити йому тілесні ушкодження, відповідач підбіг до нього та на грунті неприязних відносин, вчинив з ним суперечку, в ході якої не порушуючи громадський порядок, без особливої зухвалості чи виняткового цинізму, діючи умисно, наніс удари рукою по обличчю та по голові, чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді травматичного вивиху кришталика лівого ока, контузії, лівого очного яблука, забою повіки і біля очної області, навколо орбітальної гематоми зліва, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, гіфеми лівого ока, які згідно висновку судово - медичного експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали стійку втрату працездатності менше однієї третини -25%.
Після отримання вищевказаних тілесних ушкоджень в той день його з місця події автомобілем швидкої допомоги було доставлено в КНП " Обласну клінічну лікарню Івано- Франківської обласної ради" в м. Івано-Франківську, де він знаходився двічі на стаціонарному лікуванні двічі, з переривом 12.08.2021 року.
Після отриманої травми він змушений був постійно перебувати у спілкуванні з людьми в місті, які зневажливо ставилися до нього, оскільки думали, що він зловживав алкоголем, так- як після отриманого тілесного ушкодження в лікарні йому проводили операції та накладали на око медичні бандажі, з якими йому доводилось після лікування ходити містом, що спричинило втрату довіри до нього оточуючих людей. Йому завжди доводилось виправдовуватися перед ними, та пояснювати, факт отримання ним тілесного ушкодження. Даний дискомфорт пригнічував його, обмежував у русі та спілкуванні з друзями та знайомими, тобто він втратив звичний спосіб життя, зазнав фізичного болю, значну втрату зору, емоційних та душевних страждань і хвилювань. Однак, відповідач жодним чином навіть не прагнув в процесі судового розгляду, напротязі одного року надати грошові кошти на його лікування, зважаючи, що він витратив значні кошти на лікування.
Він під час лікування не зберіг всіх підтверджуючих документів на придбання медичних ліків та медичних матеріалів, так-як йому після отримання тілесних ушкоджень було не до того.
Просить стягнути з відповідача 28 138,82 грн. матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням та 30 000 грн. моральної шкоди, а також, 1073, 60 грн. сплаченого ним судового збору.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснив, що лікування обійшлося йому дорого, на око він добре не бачить. Зазначив, що інвалідності не має, є пенсіонером. Згідний на заочний розгляд справи.
Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення позивача, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Вироком Снятинського районного суду від 10.11.2022 р., який набрав законної сили 12.12.2022р., встановлено, що 12.08.2021 року близько 17:00 год. ОСОБА_2 , знаходячись на вулиці Широка у місті Снятин, неподалік будинку №16Б побачив ОСОБА_1 , з яким протягом тривалого часу перебував у неприязних відносинах. Маючи на меті спричинити ОСОБА_1 тілесні ушкодження, обвинувачений підбіг до потерпілого та на ґрунті неприязних відносин вчинив із ним суперечку, у ході якої, не порушуючи громадський порядок, без особливої зухвалості чи виняткового цинізму, діючи умисно, наніс удари рукою по обличчю та голові ОСОБА_1 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді травматичного вивиху кришталика лівого ока, контузії лівого очного яблука, забою повіки і біляочної області, навколоорбітальної гематоми зліва, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, гіфеми лівого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали стійку втрату працездатності менше однієї третини 25%. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні в кримінальному провадженні свою вину визнав повністю, в тому, що спричинив йому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату непрацездатності менш як на одну третину.

Даний факт суд, на підставі ст. 61 ЦПК України,відносить до обставин, що не потребують доказування.

Таким чином суд встановив, що в діях ОСОБА_2 наявний склад цивільного правопорушення, зокрема, наявна шкода, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Також судом встановлено, що відповідно до медичної картки стаціонарного хворого № 12874/2021 ОСОБА_1 був госпіталізований 12.08.2021р. до КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» із діагнозом: удар очного яблука і тканин очної ямки, контузія лівого ока. Дата виписки: 21.08.2021р.

Згідно медичної картки стаціонарного хворого № 14804/2021 ОСОБА_1 був госпіталізований 13.09.2021р. до КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» із діагнозом: вивих кришталика лівого лівого ока. Дата виписки: 15.09.2021р.

13.09.2021 позивачем підписано інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагнозтики, лікування та на проведення операції та знеболення в КНП «Обласній клінічній лікарні Івано-Франківської обласної ради».

Відповідно до листка призначень лікарями наркотичних і психотропних лікарських засобів та виконання цих призначень хворий ОСОБА_1 13.09.2021р. звернувся в КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» з діагнозом: інші форми відшарування сітківки ока. Хворому призначено медпрепарат: сібазон 0,5%.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 12874/2021 Відділення мікрохірургії ока КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» при поступленні 12.08.2021р. ОСОБА_1 поставлено діагноз: а) основний: контузія лівого ока, навколоорбітальна гематома зліва, субкон`юнктивальний крововилив лівого ока. Гіфема лівого ока, вивих кришталика в задню камеру лівого ока; б) супутній: правобічний гідроторакс, зміщення носової перегородки. Анамнез: травму отримав внаслідок побиття відомою особою удар кулаком) 12.08.2021р.

Згідно протоколу операції № 966 КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» від 14.09.2021р. ОСОБА_1 проведено операцію по вивиху кришталика лівого ока.

Із Огляду офтальмолога КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» від 14.09.2021р. ОСОБА_1 поставлено заключний діагноз: вивих кришталика лівого ока, початкова стареча катаракта правого ока.

Згідно квитанцій аптечних пунктів вбачається, що позивач поніс значні витрати на проведення лікування.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення.

Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог в частині завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок злочинних дій відповідача знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача завданої матеріальну шкоду в сумі 28 138,82 грн., в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від протиправних дій відповідача знайшов повне підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку.

Отже, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу безумовно було завдано моральної шкоди.

Судом встановлено, що позивач поніс вимушені зміни у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Також, судом враховано ту обставину, що позивач є особою похилого віку, якому були спричинені тілесні ушкодження відповідачем.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, а тому суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. підлягає до задоволення.

Даний розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, на думку суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір в розмірі 1073,60 грн..

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в сумі 28 138, 82 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в сумі 30 000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Ігор СЕГІН