КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №376/1680/16-ц
номер провадження №22-ц/824/8002/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Лапчевській О.Ф., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіній І.В.

за участі: представника скаржника - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Бєлова А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Сквирського районного суду Київської області Клочка В.М.

у цивільній справі №376/1680/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Шаліївської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права постійного користування землею в порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Шаліївської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за результатами розгляду якого просив визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га розташовану на території Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області в порядку спадкування за законом для ведення селянського (фермерського) господарства після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і мав державний акт серії КВ на право постійного користування землею, виданий Сквирською районною радою народних депутатів 21 листопада 1994 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 50 га розташовану на території Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області, що була надана ОСОБА_6 для ведення фермерського господарства на підставі рішення Сквирської районної ради народних депутатів Сквирського району Київської області від 06 вересня 1994 року. Відповідно до пункту 6.1 СФГ «Фіволта», затвердженого засновником (його батьком), він є головою цього господарства. На теперішній час він продовжує обробляти земельну ділянку СФГ «Фіволта», веде виробничу і господарську діяльність, сплачує податки, тобто фактично прийняв спадщину по селянському (фермерському) господарству. Виходячи з вимог ст. 1228 ЦК України, беручи до уваги, що спірна земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, він є головою фермерського господарства, вважав, що існують правові підстави для визнання за ним права постійного користування землею відповідно до державного акта на право постійного користування, виданого його батьку. Всі інші спадкоємці першої черги - треті особи по справі, відмовляються від цього права на його користь, про що подано відповідні заяви.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 29 вересня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га розташовану на території Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області в порядку спадкування за законом для ведення селянського (фермерського) господарства після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і мав державний акт серії КВ на право постійного користування землею, виданий Сквирською районною радою народних депутатів 21 листопада 1994 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі ТОВ «Шамраївський цукровий завод» подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просило скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що у квітні 2021 року між ТОВ «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_7 укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:014:0008; :04:014:0022; :04:014:0006; :04:014:0004; :04:014:0003; :04:014:0013; :04:014:0014; :04:014:0017; :04:014:0018; :04:014:0010; :04:014:0023; :04:014:0024; :04:014:0009; :04:014:0011; :04:014:0012; :04:014:0005; :04:014:0016; :04:014:0015; :04:014:0020; :04:014:0025; :04:014:0026; :04:014:0007; :04:014:0021 площею по 2 га кожна.

16 березня 2023 року товариству стало відомо про наявність рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2022 року у справі № 376/1845/21, яким, зокрема, зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Київській області передати в постійне користування ОСОБА_2 вищевказані земельні ділянки, які перебувають в оренді скаржника. Підставою для задоволення позовних вимог у справі № 376/1845/21, стало рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року ухвалене у даній справі. Вказане свідчить про те, що оскаржуваним рішенням суду зачіпаються права та інтереси скаржника. По суті спору вказуючи, що позивач не міг успадкувати право постійного користування земельною ділянкою 47,7232 га, розташованої на території Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області, оскільки воно зберігається за СФГ «Фіволта» з моменту його державної реєстрації, тобто з 07 березня 1995 року.

12 червня 2023 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що останній не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення. Зазначаючи, що ТДВ «Шамраївський цукровий завод» уклав договори оренди земельних ділянок з ОСОБА_7 у квітні 2021 року. В той час, як оскаржуване рішення ухвалено судом 29 вересня

2016 року. Тобто, орендні правовідносини між скаржником та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» виникли через 5 років після ухвалення оскаржуваного рішення. Земельна ділянка надавалася його батьку не як громадянину України, а як спеціальному суб`єкту - голові створюваного селянського (фермерського) господарства. Не зважаючи на зміну земельного законодавства та законодавства про фермерські господарства, належне право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства не припинилося.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відкрите апеляційне провадження підлягає до закриття виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до ч.3 ст.18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до положень ч.1 ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.352 ЦК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 206/3087/18 (провадження № 61-19028св20).

Тобто, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Як вбачається із матеріалів справи постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року було задоволено апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Київській області. Рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року скасовано, постановлено нове, яким ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог до Шаліївської сільської ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування.

Постановою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року ухвали Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року, від 16 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року скасовано. Справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року Головному управлінню Држгеокадастру у Київській області було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ТОВ «Шамраївський цукровий завод» посилалося на те, що у квітні 2021 року між ним та ОСОБА_7 укладено договори оренди 23 земельних ділянок площею по 2 га кожна. Проте, товариству стало відомо, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2022 року у справі № 376/1845/21 зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Київській області передати в постійне користування ОСОБА_2 вищевказані земельні ділянки. Підставою для задоволення вказаного позову, стало наявність оскаржуваного рішення по даній справі. Таким чином, оскаржуваним рішенням порушуються права та інтереси скаржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до ЄДРСР.

Згідно з ч. 1 т. 4 вказаного Закону, судові рішення, внесені до ЄДРСР, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Із даних ЄДРСР вбачається, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05 вересня 2022 року у справі № 376/1845/21, зокрема, зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Київській області передати в постійне користування ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:014:0008;:04:014:0022; :04:014:0006; :04:014:0004; :04:014:0003; :04:014:0013; :04:014:0014; :04:014:0017; :04:014:0018; :04:014:0010;:04:014:0023; :04:014:0024;:04:014:0009; :04:014:0011; :04:014:0005; :04:014:0012; :04:014:0015;:04:014:0016; :04:014:0020; :04:014:0025; :04:014:0026;:04:014:0007; :04:014:0021.

Задовольняючи позовні вимоги у вказаній справі (№ 376/1845/21), суд першої інстанції виходив, зокрема, із наявності рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року по справі № 376/1680/16-ц, що є предметом апеляційного оскарження зараз.

Згідно долучених до апеляційної скарги витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права протягом квітня 2021 року між ТОВ «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_7 укладено договори оренди вищезазначених земельних ділянок (том 2 а.с.188-233).

З вказаного вбачається, що правовідносини між ТОВ «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_7 щодо оренди вищезазначених земельних ділянок, виникли більш ніж через чотири роки після ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Таким чином, скаржник не міг бути учасником даної справи на момент її розгляду та прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю (правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, провадження № 61-41547сво18).

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч.2 ст.362 ЦПК України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків заявника, та лише після встановлення таких обставин переглянути справу за його апеляційною скаргою, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду

Колегія суддів вважає, що оскаржуючи зазначене вище рішення ТОВ «Шамраївський цукровий завод» не надав доказів на підтвердження того, що воно на момент постановлення (29 вересня 2016 року) стосувалося його прав, інтересів та обов`язків. А відтак судом було розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення скаржник не був та не міг бути, оскільки його права, інтереси та обов`язки на момент розгляду справи не були порушені.

З урахуванням вищевикладеного та положень ст.362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити апеляційне провадження.

Доводи ТОВ «Шамраївський цукровий завод», викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного рішення суду, колегією суддів не аналізуються при розгляді даної апеляційної скарги, оскільки постановлене оскаржуване судове рішення в даному випадку по суті не розглядається.

Керуючись ст.ст. 362, 372, 382-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційне провадження відкрите на підставі апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шаліївської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права постійного користування землею в порядку спадкування, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: