Справа №: 398/4650/22
провадження №: 2/398/1051/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

"26" червня 2023 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Борозні Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про продовження строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2022 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про продовження строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі: на житловий будинок, що розташований в с. Пустельникове Олександрійського району Кіровоградської області; на земельну ділянку, що розташована на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Вони є єдиними спадкоємцями. Позивачу відомо, що спадщину прийняла відповідач. У нього необхідності в прийнятті спадщини не було, оскільки він хотів, щоб єдине відоме йому на той час майно, яке належало матері, а саме житловий будинок, прийняла та оформила у спадок саме сестра. Лише у жовтні 2021 року позивач дізнався, що спадкове майно складалося не лише з житлового будинку, а й із земельної ділянки (паю), яку мати отримала в останню мить в результаті розпаювання КСП, членом якого вона була, про що йому раніше відомо не було, а доступу до материних документів він не мав, оскільки разом з матір`ю проживала сестра. В даний час у нього виникла необхідність в оформленні спадщини у вигляді своєї частки на земельну ділянку, в чому йому було відмовлено державним нотаріусом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідач категорично не надає своєї згоди на прийняття ним спадщини. В той же час він не відмовлявся від спадщини, однак мав об`єктивні причини, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті матері. Вважає, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є його необізнаність щодо складу спадкового майна.

Ухвалою судді від 03.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

26.01.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позов вважає необґрунтованим та безпідставним. Враховуючи, що мати померла в 1996 році, до спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК УРСР в редакції 18 липня 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини. Враховуючи ту обставину, що звернення до суду з позовом про продовження строку на прийняття спадщини є способом реалізації захисту прав та інтересів особи необхідно з`ясовувати, в який строк позивач звертається до суду починаючи з того моменту коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права. Строк звернення до суду за захистом свого права (позовна давність) статтею 71 ЦК УРСР було встановлено у три роки. Враховуючи ту обставину, що строк для прийняття спадщини сплив 17 червня 1997 року, строк для звернення до суду з таким позовом сплив 18 червня 2000 року. Просить відмовити у задоволенні позову через пропуск позивачем встановленого строку позовної давності.

27.01.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що в даному випадку строк перебігу позовної давності потрібно рахувати не з моменту відкриття спадщини, а з жовтня 2021 року, коли позивач дізнався про існування земельної ділянки (паю). Відповідно до ст. 76 ЦК УPCP перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 12.04.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили їх задовольнити. Зазначили, що про існування спадкового майна у виді земельного паю позивачу стало відомо лише в жовтні 2021 року, у зв`язку з чим, строк позовної давності не пропущено.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав зазначених у відзиві, просив відмовити у їх задоволені, застосувавши строк позовної давності.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіюєю повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Померла ОСОБА_4 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно копії довідки Виконавчого комітету Олександрійської міської ради №93 від 02.11.2021, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня своєї смерті була зареєстрована та знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті з нею були зареєстровані та проживали: дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та онук - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які зареєстровані та проживають по сьогоднішній день (а.с.11).

Листом Олександрійської районної державної нотаріальної контори вих.№725-31 від 05.10.2021, ОСОБА_1 повідомлено, що нотаріальна контора не вправі видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, розташовану на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району, так як він не подав до нотаріальної контори на протязі 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини (а.с.12).

Також судом досліджено копію спадкової справи №358 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.47-53).

Вирішуючи заявлений позов по суті суд виходить з наступного.

За змістом ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (в редакції 2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у томи числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються новим ЦК України.

Таким чином, враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_4 , відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року.

Стаття 525 ЦК УРСР (чинного на час виникнення правовідносин) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Стаття 529 ЦК УРСР визначає першу чергу спадкоємців за законом. Так, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Отже, для набуття спадщини необхідним є її прийняття, тобто волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій, а саме: фактичне вступлення в управління або володіння спадковим майном або подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до пунктів 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Отже, правила частини першої статті 550 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для вирішення питання про продовження строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.01.2020 по справі №192/1663/17 зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що він знав про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина після смерті його матері ОСОБА_4 . Проте, із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори у визначений шестимісячний строк не звернувся у зв`язку з тим, що не бажав оформлювати свої спадкові права на житловий будинок померлої матері, бажав щоб будинок залишився сестрі. Зазначив, що про існування спадкового майна у вигляді земельного паю йому стало відомо лише в жовтні 2021 року, проте на підтвердження зазначених доводів ніяких підтверджуючих доказів не надав.

Крім того, зазначені позивачем доводи не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця, на вчинення цих дій, адже наявність чи відсутність відомостей про перебування у власності матері земельного паю не позбавляла права та можливості позивача звернутися до нотаріуса у визначений законом шестимісячний строк з метою з`ясування обсягу спадкового майна та подачі заяви про прийняття спадщини за законом з метою спадкування іншого майна померлої.

Інших підстав, які є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини з 1996 року до 2023 року позивачем не зазначено, доказів суду не надано.

Також, суд враховує тривалість неподання заяви про прийняття спадщини і після закінчення шестимісячного строку, передбаченого статтею 549 ЦК УРСР, дотримання позивачем такої засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Отже, враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині продовження строку для прийняття спадщини.

Враховуючи, що в задоволені позову відмовлено через його необґрунтованість, заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд не розглядає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про продовження строку для прийняття спадщини- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.06.2023.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідача - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Ю.В. Молонова