Постанова

Іменем України

05 липня 2023 року

м. Київ

справа № 202/5418/20

провадження № 61-4179св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Коломієць Г. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач) Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - Дніпровська міська рада,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Морганіт»,

треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Дніпровської міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Макарова М. О., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Морганіт» (далі - ТОВ «Морганіт»), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А. О., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна, визнання недійсним іпотечного договору, припинення права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги Дніпровська міська рада обґрунтовувала тим, що їй з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, зокрема автозаправну станцію, загальною площею 6,8 кв. м, на АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі дозволу на виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виданих 31 травня 2010 року і 09 червня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

14 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Морганіт» укладено іпотечний договір № 286, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку ТОВ «Морганіт» автозаправну станцію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О. здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Морганіт» на автозаправну станцію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності зазначено заява ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року № 369 та договір іпотеки від 14 серпня 2019 року № 286.

Однак, Дніпровська міська рада вважала, що право власності на автозаправну станцію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 незаконним шляхом, оскільки документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію зазначеного об`єкта нерухомості не видавалися.

Таким чином, автозаправна станція є самочинним будівництвом та побудована на земельній ділянці не відведеній для зазначеної мети.

Крім того, земельна ділянка на якій розташоване спірне нерухоме майно є комунальною власністю та ніколи не передавалася ОСОБА_1 для будівництва цього об`єкта нерухомості, тому підлягає звільненню та поверненню.

Враховуючи викладене, Дніпровська міська рада, посилаючись на статті 203, 215, 376, 377, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 120, 212 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), просила суд:

визнати недійсним іпотечний договір від 14 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 286, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Морганіт» на предмет іпотеки, зокрема автозаправну станцію, загальною площею 6,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: операторської літ. «А»; вбиральні літ. «Б»; навісів літ. «В», «Д», «Е», «Л»; резервуару літ. «Г» під «В»; резервуару літ. «Ж» під «Д»; резервуару літ. «З» під «Е»; колонки літ. «К» під «В»; колонки літ. «М» під «Л»; мостіння літ. «І»; огорожі № 1-3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О.;

припинити право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: операторської літ. «А»; вбиральні літ. «Б»; навісів літ. «В», «Д», «Е», «Л»; резервуару літ. «Г» під «В»; резервуару літ. «Ж» під «Д»; резервуару літ. «З» під «Е»; колонки літ. «К» під «В»; колонки літ. «М» під «Л»; мостіння літ. «І»; огорожі № 1-3 та скасовати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:

за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 32766831 від 06 серпня 2019 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

за ТОВ «Морганіт» номер запису про право власності 33663460 від 11 жовтня 2019 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки, внесений 14 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., номер запису 32822448, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

скасувати запис про державну реєстрацію обтяжень, внесений 14 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., номер запису 32822498, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна, зокрема автозаправної станції, що складається з: операторської літ. «А»; вбиральні літ. «Б»; навісів літ. «В», «Д», «Е», «Л»; резервуару літ. «Г» під «В»; резервуару літ. «Ж» під «Д»; резервуару літ. «З» під «Е»; колонки літ. «К» під «В»; колонки літ. «М» під «Л»; мостіння літ. «І»; огорожі № 1-3.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року у складі судді Кухтіна Г. О. позов Дніпровської міської ради задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір від 14 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 286, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Морганіт» на предмет іпотеки, зокрема автозаправну станцію, загальною площею 6,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: операторської літ. «А»; вбиральні літ. «Б»; навісів літ. «В», «Д», «Е», «Л»; резервуару літ. «Г» під «В»; резервуару літ. «Ж» під «Д»; резервуару літ. «З» під «Е»; колонки літ. «К» під «В»; колонки літ. «М» під «Л»; мостіння літ. «І»; огорожі № 1-3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О.

Припинено право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: операторської літ. «А»; вбиральні літ. «Б»; навісів літ. «В», «Д», «Е», «Л»; резервуару літ. «Г» під «В»; резервуару літ. «Ж» під «Д»; резервуару літ. «З» під «Е»; колонки літ. «К» під «В»; колонки літ. «М» під «Л»; мостіння літ. «І»; огорожі № 1-3 та скасовано записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:

за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 32766831 від 06 серпня 2019 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

за ТОВ «Морганіт» номер запису про право власності 33663460 від 11 жовтня 2019 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасовано запис про державну реєстрацію іпотеки, внесений 14 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., номер запису 32822448, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасовано запис про державну реєстрацію обтяжень, внесений 14 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., номер запису 32822498, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна, зокрема автозаправної станції, що складається з: операторської літ. «А»; вбиральні літ. «Б»; навісів літ. «В», «Д», «Е», «Л»; резервуару літ. «Г» під «В»; резервуару літ. «Ж» під «Д»; резервуару літ. «З» під «Е»; колонки літ. «К» під «В»; колонки літ. «М» під «Л»; мостіння літ. «І»; огорожі № 1-3.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року залишено без задоволення.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року заяву ТОВ «Морганіт» про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне нерухоме майно побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт і декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тому відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_1 набув право власності на це майно.

Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, ОСОБА_1 в силу вимог чинного законодавства України не набув права власності на нього, та у нього були відсутні правові підстави для розпорядження цим об`єктом, оскільки право розпоряджатись майном є складовою частиною права власності.

Таким чином, ОСОБА_1 розпорядився спірним нерухомим майном шляхом укладення договору іпотеки, де іпотекодержателем значиться ТОВ «Морганіт», без відповідних на те правових підстав.

Отже, земельна ділянка на якій розташоване спірне нерухоме майно підлягає поверненню та приведенню її у придатний для використання стан саме ОСОБА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ТОВ «Морганіт» задоволено.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року скасовано.

У задоволенні позову Дніпровської міської ради відмовлено.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції задовольняючи позов не з`ясував підстави передбачені вимогами статті 346 ЦК України для припинення права власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Щодо позовних вимог про скасування записів про державну реєстрацію, то позивачем має бути обраний інший спосіб захисту своїх прав, зокрема шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, оскільки саме такий спосіб захисту прав відповідає вимогам чинного законодавства України на час розгляду справи та є ефективним.

З приводу позовної вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, то задоволення даної вимоги є похідним від задоволення позовної вимоги про скасування запису про право власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомого майна, оскільки у задоволенні вимоги про скасування запису про право власності за ОСОБА_1 відмовлено, то підстави для визнання договору іпотеки недійсним відсутні.

Також, позовні вимоги про визнання договору іпотеки недійсним не є ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки наслідком встановлення судом недійсності правочинів є реституція.

Визнання договорів щодо відчуження спірного майна недійсними не матиме наслідком звільнення земельної ділянки чи усунення перешкод у користуванні нею, тому не відновить порушеного права позивача, який не є власником майна, відчуженого за оспорюваним договором іпотеки.

Отже, позивач звернувшись до суду з вимогою про визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 215 ЦК України, стороною якого він не був, обрав неналежний спосіб захисту.

Зобов`язання в примусовому порядку звільнити земельну ділянку та передати її в натурі Дніпровській міській раді, фактично означає знесення належного відповідачу на праві власності майна, що є порушенням його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що знесення нерухомого майна є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У травні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дніпровської міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19), від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115гс19), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19), від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20), постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 924/623/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 1512/1830/12-ц (провадження № 61-11382св18), від 20 вересня 2018 року у справі № 910/19726/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 910/551/18, від 19 листопада 2019 року у справі № 643/13433/17 (провадження № 61-45944св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 753/9171/15-ц (провадження № 61-19520св18), від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18 (провадження № 61-19765св19), та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради та зареєстровано на підставі неіснуючих документів, тому цей об`єкт нерухомості слід вважати самочинним будівництвом, яке на підставі статті 376 ЦК України підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував те, що спірне нерухоме майно не було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, тому відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_1 набув право власності на це майно. Так як спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, ОСОБА_1 у силу закону не набув права власності на нього, та у останнього були відсутні правові підстави для розпорядження даним об`єктом, оскільки право розпоряджатись майном є складовою частиною права власності, тому відсутні правові підстави вважати, що ТОВ «Морганіт» набуло право власності на спірне нерухоме майно шляхом укладення договору іпотеки.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

У серпні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2023 року справу № 202/5418/20 призначено до розгляду.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У вересні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Морганіт» на касаційну скаргу, в якому зазначено, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки не містить обґрунтування неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Спасова І. Г., на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

У березні 2023 року до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення Дніпровської міської ради до своєї касаційної скарги в яких зазначено, що до спірних правовідносин має бути застосовано практику Верховного Суду, викладену в постанові від 08 березня 2023 року у справі № 199/2943/20 (провадження № 61-11930св22).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно - автозаправна станція на АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 вересня 2020 року № 2 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О. на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09 червня 2011 року № ДП4 та дозволу на виконання будівельних робіт від 31 травня 2010 року № 178/2010-04, які були видані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, зокрема: автозаправну станцію, загальною площею 6,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 номер запису про право власності: 32766831, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (т. 1, а. с. 12).

14 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Морганіт» укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ТОВ «Морганіт» в іпотеку автозаправну станцію, загальною площею 6,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. «А» - операторська; літ. «Б» - вбиральня; літ. «В», «Д», «Е», «Л» - навіси; літ. «Г» під «В» - резервуар; літ. «Ж» під «Д» - резервуар; літ. «З» під «Е» - резервуар; літ. «К» під «В» - колонка; літ. «М» під «Л» - колонка; літ. «І» - мостіння; № 1-3 - огорожа, що належить ОСОБА_1 на праві власності (т. 1, а. с. 14-17).

14 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О. зареєстровано договір іпотеки, серія та номер: 286, укладений 14 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Морганіт». Предметом іпотечного договору є нерухоме майно: автозаправна станція, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до Державного реєстру Іпотек було внесено запис про іпотеку за № 32822448.

11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О. проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Морганіт» на автозаправну станцію, загальною площею 6,8 кв. м: що складається з літ. «А» - операторська; літ. «Б» - вбиральня; літ. «В», «Д», «Е», «Л» - навіси; літ. «Г» під «В» - резервуар; літ. «Ж» під «Д» - резервуар; літ. «З» під «Е» - резервуар; літ. «К» під «В» - колонка; літ. «М» під «Л» - колонка; літ. «І» - мостіння; № 1-3 - огорожа, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 33663460. Підставою виникнення права власності у ТОВ «Морганіт» є договір іпотеки від 14 серпня 2019 року № 286 та заява ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року № 369, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О.

Відповідно до листа департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 19 червня 2020 року № 4/11-1909 повідомлено, що за наявною станом на 18 червня 2020 року інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі виявлено реєстраційні записи щодо договору оренди землі № 60, укладений між Міською радою та ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :04:021:0034), площею 0,1032 га, строком дії з 09 квітня 2010 року до 09 квітня 2013 року, та додаткової угоди № 7601029 строком з 06 листопада 2014 року до 09 квітня 2016 року для проектування та будівництва станції технічного обслуговування автомобілів з автомийкою, кафе і територією для благоустрою (т. 1, а. с. 20).

Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 20 березня 2020 року № 4/1-129 повідомлено Дніпровську міську раду, що відсутня інформація щодо видачі документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 . Також повідомлено, що в управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради відсутня інформація, щодо видачі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09 червня 2011 року № ДП 4 (т. 1, а. с. 21, 23).

Листом Головного архітектурно-планувального управління від 12 березня 2020 року № 3/15-144 проінформовано, що відповідно до даних містобудівного кадастру та адресного плану міста офіційно адреса - АДРЕСА_1 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній.

Відповідно до листа департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, інформація щодо видачі реєстрації документів, які надають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Згідно з постановою про виділення матеріалів кримінального провадження № 0000014 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених статтями 27, 28 Кримінального кодексу України, частинами другою, третьою, четвертою статті 190 КК України, частинами третьою, четвертою статті 358 КК України та частиною третьою статті 146 КК України, підписаної 16 січня 2021 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області Є. Гаподченко, виділено з досудового розслідування матеріали відносно невстановлених осіб щодо вчинення шахрайських дій щодо нерухомого майна, в тому числі, за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а. с. 75-78).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга Дніпровської міської ради підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, і доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 83 ЗК України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи із вимог даної статті презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради.

Згідно вимог частини першої статті 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачались лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановивши, що спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка не передавалася ОСОБА_1 під будівництво автозаправної станції, право власності чи користування цією земельною ділянкою за ним не оформлювалося, а також ураховуючи те, що відсутні належні та допустимі докази того, що за ОСОБА_1 було визнано право власності на автозаправну станцію, розташовану на АДРЕСА_1 , обґрунтовано вважав, що це нерухоме майно є самочинно побудованим, тому останній не мав права на укладення договору іпотеки з ТОВ «Морганіт» у рахунок виконання своїх зобов`язань.

Ураховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання договору іпотеки недійсним, припинення права власності на об`єкт нерухомого майна та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи, зокрема: номер запису про обтяження ТОВ «Морганіт» від 14 серпня 2019 року 32822498; номер запису про іпотеку ТОВ «Морганіт» від 14 серпня 2019 року 32822448; номер запису про право власності ОСОБА_1 від 06 серпня 2019 року 32766831, номер запису про право власності ТОВ «Морганіт» від 11 жовтня 2019 року 33663460.

Також суд зобов`язав ОСОБА_1 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна, зокрема автозаправної станції, що складається з: операторської літ. «А»; вбиральні літ. «Б»; навісів літ. «В», «Д», «Е», «Л»; резервуару літ. «Г» під «В»; резервуару літ. «Ж» під «Д»; резервуару літ. «З» під «Е»; колонки літ. «К» під «В»; колонки літ. «М» під «Л»; мостіння літ. «І»; огорожі № 1-3.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають обставинам справи і ґрунтуються на вимогах закону.

Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції про задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, точно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права, а апеляційний суд помилкового скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За викладених обставин постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим із ОСОБА_1 та ТОВ «Морганіт» на користь Дніпровської міської ради підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 12 612,00 грн, тобто по 6 306,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року скасувати, а заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Морганіт» на користь Дніпровської міської ради судові витрати, що складаються із судового збору за подання касаційної скарги, у розмірі 12 612,00 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень, тобто по 6 306,00 (шість тисяч триста шість) гривень з кожного.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Г. В. Коломієць

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович