13.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/3213/22
Провадження № 2-з/205/446/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О., за участі секретаря судового засідання Саруханової К.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравцова Вадима Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравцова Вадима Віталійовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у їх виховання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравцова В.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у побаченні та спілкуванні ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом передачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 для побачення, спілкування та спільного проведення часу, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 або в іншому місці на вибір ОСОБА_1 , без участі ОСОБА_2 строком який не може перевищувати 5 календарних днів на місяць, за вимогою ОСОБА_1 , за умови, що така вимога ОСОБА_1 направлена не пізніше ніж за одну добу до бажаної дати побачення ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_3 , у месенджері/мобільні за стосунки чи соціальні мережі, в яких зареєстрована ОСОБА_2 та які відомі ОСОБА_1 або направлення СМС повідомлення на номер телефону ОСОБА_2 , або іншим способом на вибір ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо участі батька ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого позивач просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також визначити способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини за запропонованим позивачем способом.

Представник позивачів у заяві про забезпечення позову вказує, що позивач ОСОБА_1 станом на дату звернення позову не бачився зі своїм сином ОСОБА_4 близько одного року, відповідачка не дає можливості ОСОБА_1 приймати участь у вихованні та житті їх сина ОСОБА_1 , що свідчить про продовження порушення прав позивача як батька.

Разом з цим, зі змісту вимог, викладених у заяві про забезпечення позову вбачається, що вони є тотожними за змістом заявлених позовних вимог.

Задоволення заяви про забезпечення позову буде фактично ухваленням рішення без розгляду цивільної справи по суті, оскільки позивач просить зобов`язати відповідача вчиняти певні дії, які за своїм змістом вказують на обов`язок суду надати оцінку протиправної поведінки відповідача, що є недопустимим на даній стадії розгляду справи.

Відповідно до абз. 1 ч. 10. ст.. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вжиття такого заходу забезпечення позову суперечитиме вимогам 1 ч. 10. ст.. 150 ЦПК України, оскільки судом наперед буде надано правову оцінку позовним вимогам.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_2 наразі має змогу забезпечити спілкування дитини з позивачами у спосіб, зазначений у заяві про забезпечення позову, зважаючи на те, що суду на даний час невідомо, у яких умовах наразі проживає дитина із матір`ю, чи є у них доступ до мережі Інтернет та чи є можливість забезпечити зв`язок, як зазначено у заяві про забезпечення позову.

Також, суд не вбачає обґрунтованості доводів представника позивачів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з метою забезпечення позовних вимог, представником позивачів не доведено, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, і чи є взагалі в ньому потреба, виходячи з самого поняття забезпечення позову, як тимчасової процесуальної дії примусового характеру, що застосовуються з метою гарантування виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову представником позивачів не обґрунтовується, яким чином невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або позбавити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Більш того, всупереч положень ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме: у заяві відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову, тобто відсутні аргументи й докази того, що невжиття заходів забезпечення унеможливить в подальшому виконання рішення суду про можливе задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та передчасною, а тому у її задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравцова Вадима Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравцова Вадима Віталійовича - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 18.07.2023.

Суддя: Н.О. Бізяєва

.