Справа № 303/4393/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Вагерич О.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначає, що в шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вважає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя обома батьками, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, зокрема, на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також просить вирішити питання судових витрат по справі.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2023 року позов було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позову. 24.05.2023 року представником позивача на виконання ухвали про залишення позову без руху було виправлено недоліки позову.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.06.2023 року та відкладено на 20.07.2023 року.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року позовні вимоги про розірвання шлюбу виділено у самостійне провадження.

20.06.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує на те, що позовна заява не містить будь-якого підтвердження того, що він отримує заробітну плату в розмірі 20000,00 грн. При цьому він добровільно перераховує щомісячно кошти на утримання дітей про, що надає відповідні докази. Таким чином позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з нього аліментів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, заявлених в позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 06.03.2005 року шлюб між сторонами зареєстрований 06.03.2005 року виконкомом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 5.

Також судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 15.11.2005 року), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 03.08.2015 року).

Відповідно до довідки № 88 від 22.05.2023 року, виданої ВПУ № 3, м. Мукачево, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка с. Синяк Київської області проживає спільно з дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в гуртожитку ВПУ № 3 за адресою АДРЕСА_1 . Вищезазначене також підтверджується довідками №№ 7795, 7799, 7806 від 22.03.2022 року про реєстрацію місця проживання тимчасово переселеної особи.

Згідно з довідкою № 03-16/61 від 22.05.2023 року встановлено, що дитина ОСОБА_4 навчається в 1 класі Мукачівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 ім. Т.Г.Шевченка.

Також судом встановлено, що відповідно довідки про доходи № 66 від 03.05.2023 року ОСОБА_2 працює в КНП «Лікарня Святого Мартина» на посаді акушерки, дохід за березень-квітень 2023 року становить 16943,61 грн.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. До того ж, в силу ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Керуючись вимогами ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, а також того, що відповідач несе обов`язок із утримання дітей разом на рівні з позивачем, тому є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, на чому наполягає позивач.

Позивач просить суд стягувати на свою користь з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, та аліменти на утримання сина у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В той же час, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не доведено наявності підстав для стягнення аліментів в заявленому розмірі з огляду на наступне.

Відповідач, заперечуючи проти позову, на підтвердження своїх доходів надав суду відповідні довідки згідно з яких встановлено, що він працює в ТзОВ «КПП Центр» на посаді водія та отримував з серпня 2022 року по травень 2023 року заробітну плату в межах 7000,00 грн. 7500,00 грн. на місяць. Крім того надав суду докази про переказ дітям грошових коштів, розмір яких становить близько 30000,00 грн. за період з серпня 2022 року по травень 2023 року.

З приводу переказу грошових коштів на утримання дітей в добровільному порядку суд зазначає, що добровільні щомісячні грошові перекази не знімають з батька обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей. При цьому заявлення позивачем позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання їхніх дітей.

Так, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України).

Таким чином факт добровільних щомісячних грошових переказів не може бути підставою для відмови в задоволення цього позову.

Схожих висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 20.02.2019 року (справа № 761/23085/16-ц).

Крім того, суд враховує також те, що відповідачем в силу свого процесуального обов`язку не доведено належними та допустимими доказами наявність в нього інших утриманців, незадовільного стану здоров`я, відсутність інших доходів.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд, не обмежуючись розміром заробітку доходу платника аліментів, враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатним та не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 3000,00 грн. на утримання доньки ОСОБА_4 та в розмірі 2800,00 грн. на утримання сина ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з 18.05.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Саме такий розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дітей, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності.

Суд, ухвалюючи рішення, також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 18.05.2023 року та до досягнення нею повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2800,00 (дві тисячі вісімсот) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 18.05.2023 року та до досягнення ним повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень судових витрат.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 (фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Представник позивача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ).

Повне рішення складено 21.07.2023 року.

Суддя А.М.Заболотний