Справа № 689/780/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2023 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Шевчик О.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Фурман Н.Л.,

представника позивача ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Розсошанської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 61,5 кв. м. літ.А-1, а також на господарські будівлі та надвірні споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт від 11 березня 2003 року посвідчений Михайлівською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за №67. До спадкового майна матері належало домоволодіння по АДРЕСА_1 . Матері цей будинок належав на підставі свідоцтва про право власності від 15 травня 1991 року, виданого виконавчим комітетом Ярмолинецької районної ради на підставі рішення виконавчого комітету Ярмолинецької районної ради №77 від 20 квітня 1989 року. Листом нотаріуса від 16.03.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на домоволодіння.

А тому, щоб захистити свої майнові права позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий, господарські будівлі та надвірні споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Розсошанської сільської радив судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечує та просить розглядати справу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дані обставини підтверджуються: копією паспорта позивачки серії НОМЕР_1 від 04.11.2004; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.03.1959; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18 травня 2022 року; свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 04.04.2022; копією заповіту від 11 березня 2003 року посвідченого Михайлівською сільською радою та зареєстрованого в реєстрі за №67, згідно з яким ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному.

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.05.1991 року, виданого виконавчим комітетом Ярмолинецької районної ради на підставі рішення виконавчого комітету Ярмолинецької районної ради №77 від 20 квітня 1989 року, житловий будинок, господарські будівлі та надвірні споруди, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , належать до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Тобто, в разі віднесення господарства до колгоспного двору кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках.

Згідно з довідкою Розсошанської сільської ради № 11 від 31.03.2023, за даними погосподарської книги № 3 за номером об`єкта по господарського обліку НОМЕР_4, станом на 15.04.1991 року власником рахується ОСОБА_3 , яка проживала та була зареєстрована одна.

Як вбачається з спадкової справи №240/2022 від 05.08.2022 року, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 05.08.2022 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак 17.01.2023 року відкликав вищезазначену заяву та подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщинипісля смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 подав до суду заяву про те, що не заперечує проти визнання права власності на будинок, який належав їхній матері, за його сестрою ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна після смерті матері ОСОБА_3 , що підтверджується спадковою справою №240/2022.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216ЦК України передбачено, що cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Враховуючи викладені норми закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування (на за заповітом та на за законом) на житловий будинок, господарські будівлі та надвірні споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

За заявою позивача судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст.ст. 16,328,1218,1268 ЦК України, ст.ст. 2,10,13,263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування на житловий будинок загальною площею 61,5 кв. м. літ.А-1, на господарські будівлі та надвірні споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчик О.М.