Провадження № 2-з/127/21/23
УХВАЛА

23 травня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміної Ю.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 . Заява мотивована тими обставинами, що заявниця ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , однак має намір поділити рухоме та нерухоме майно подружжя, яке було набуто ними під час шлюбу, що складається з житлових частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , частини в статутному капіталі в розмірі 10 % юридична Особа СТОВ «НИВА» село Мар`янівка Жмеринського району, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка площею 0,04 га за адресою: м. Вінниця садовий кооператив «Вишенька» та інше. На даний час ОСОБА_2 має бажання без згоди ОСОБА_1 розпорядитися спільним майном подружжя. ЗаявникОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, невжиття яких може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Суд, перевіряючи аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, дослідивши надані докази, врахувавши співмірність заявлених вимог із позовними вимогами, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, а саме шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій для компетентних органів і посадових осіб.

Суд зазначає, що забезпечення позову має тимчасовий запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Відповідно до частини першої та другої ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) із забороною суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією прав.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвалу суду для виконання надіслати відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна