Справа 524/336/23
Провадження № 2/524/894/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання боргу колишнього подружжя спільним зобов`язанням та стягнення в порядку зворотної вимоги частини грошових коштів з іншого подружжя, ухвалив таке рішення.

ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_1 він отримав кредитні кошти в сумі 138978,16 грн, які були витрачені на потреби сім`ї, а саме для проведення ремонтних робіт у квартирі. Після розірвання шлюбу він самостійно виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів. Вважає, що має право на відшкодування половини сплачених коштів і з відповідача на його користь необхідно стягнути 69489,08 грн.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві відповідач проти задоволення позову заперечувала. Просила врахувати, що кредитні кошти відповідач використав на придбання автомобіля, який на даний час перебуває в його користуванні.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

В період з 28.09.2007 по 11.01.2022 сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 08.12.2021 по справі 524/9599/21.

12.04.2021 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № на загальну суму 158627 грн на споживчі потреби. В період з 12.04.2021 по 08.12.2021 за користування кредитом ОСОБА_2 сплатив 22547,15 грн.

Відповідно до довідки АТ «ОТП Банк» від 03.01.2023 зобов`язання за кредитним договором було виконано 06.07.2022.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст.70, ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

ОЦІНКА СУДУ

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Вирішуючи спір про стягнення з одного з подружжя коштів за борговим зобов`язанням, суд має встановити, чи використане майно, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, в інтересах сім`ї, а не на власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2020 року по справі № 295/2603/16-ц(провадження № 611032св18)

Так, суд враховує те, що свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що кредитні кошти були витрачені на потреби сім`ї, а саме на проведення ремонтних робіт у квартирі.

На спростування позовних вимог відповідач надала суду копії товарних чеків та видаткових накладних, стверджуючи, що вказані витрати були понесені її батьком.

Крім того, за клопотанням відповідача було допитано свідка батька відповідача, ОСОБА_3 , який повідомив, що окремого спільного житла у сторін не було, оскільки вони всі разом проживали за однією адресою. Також, свідок зазначив, що ремонт в квартирі робив він сам за власні кошти, а не позивач. Також свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що ОСОБА_2 придбав автомобіль на кредитні кошти, про що сам йому повідомив.

Крім іншого, відповідач надала суду відомості про реєстрацію транспортного засобу на ім`я позивача 07.05.2021, тобто через місяць про отримання кредитних коштів.

Суд констатує, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували те, що кошти, отримані ним у кредит були витрачені в інтересах сім`ї, а надані відповідачем докази спростовують доводи позивача, викладені в позовній заяві.

За наведених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 81, 142, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання боргу колишнього подружжя спільним зобов`язанням та стягнення в порядку зворотної вимоги частини грошових коштів з іншого подружжя задовольнити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.04.2023

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ