Справа № 727/4988/23
Провадження № 2/727/1029/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретаря судового засідання Бордіяна А.В., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позові посилається на те, що 05 вересня 1999 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб.

Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що у них з відповідачкою відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства з відповідачем не ведуть, шлюб фактично припинено. Вказує, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливе, тому просить шлюб між ними розірвати.

Також просить неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на самостійному вихованні, утриманні та проживанні разом із ним.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито спрощене провадження у даній справі. Призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, спрямував на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, спрямувала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає у повному обсязі не заперечує про розірвання шлюбу та залишення доньок на самостійному вихованні, утриманні та проживанні разом із батьком.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 1999 року у виконкомі Черепковецької сільської ради, Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с.6 - 7) .

Згідно договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та виховання дітей від 09 лютого 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О.вбачається, що батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли згоди, що після розірвання шлюбу, неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будуть проживати разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Як вбачається з нотаріально посвідчених заяв неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 16.02.2023 року, останні підтвердили своє бажання і надалі проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт також підтверджується і власноручними написаними поясненнями (а.с. 13-16).

Враховуючи, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 161 СК України суд роз`яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, - даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 /провадження № 61-14859св19. Також, розглядаючи справу № 339/143/20. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду нагадав, що у Постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

А отже, зважаючи що неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають із позивачем, та відсутності заперечень з цього приводу з боку відповідачки, суд вважає доцільним вирішити питання щодо залишення і надалі на самостійному вихованні, утриманні і проживанні неповнолітніх дітей із позивачем. Слід зазначити, що така вимога не є вимогою про визначення місця проживання дитини, а як вказує Верховний Суд України у вказаних вище Постановах, ця вимога є саме щодо залишення дитини проживати з батьком, і тільки у випадку якщо буде відсутній спір між батьками щодо цього при розірванні шлюбу.

Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу.

Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сім`ї є неможливим. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально.

Позивач в своїй заяві наполягав на розірванні шлюбу та залишення із ним для проживання, виховання, утримання та розвитку неповнолітніх доньок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем ОСОБА_1 та та відповідачкою ОСОБА_2 , що зареєстрований 05 вересня 1999 року у виконкомі Черепковецької сільської ради, Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 8, необхідно розірвати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 81, 247, 258-259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 05 вересня 1999 року у виконкомі Черепковецької сільської ради, Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 8.

Неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його самостійному утриманні та вихованні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Танасійчук Н.М.