КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/8691/22 Головуючий у 1 інстанції: Ткач М.М.
Провадження № 22-ц/824/9470/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «АРКАДА» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «АРКАДА» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «АРКАДА» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначала, що відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «АРКАДА» від 17 серпня 2022 року №124-К змінено з 01 вересня 2022 року її істотні умови праці на посаді прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи - встановлений термін дії строкового трудового договору №109 від 09 грудня 2020 року до 30 вересня 2022 року. Відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «АРКАДА» від 23 серпня 2022 року №130-К її звільнено з посади прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи з 01 вересня 2022 року у зв`язку із відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, відповідно до п.6 ст. 36 КЗпП. Вважає наказ є протиправним, оскільки її було звільнено із порушенням ст.ст. 21, 23, 24, 36 КЗпП України. Бажання роботодавця всупереч вимог КЗпП України та умов строкового трудового договору в односторонньому порядку скоротити термін дії договору виключає звільнення за п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені ч.3 ст.32 КЗпП України обставини.

ОСОБА_1 просила скасувати наказ АТ АКБ «АРКАДА» від 23 серпня 2022 року № 130-К про звільнення , поновити її на посаді прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «АРКАДА», а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ АТ АКБ «АРКАДА» «Про звільнення ОСОБА_1 » від 23 серпня 2022 року №130-К. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи АТ АКБ «АРКАДА» з 01 вересня 2022 року. Стягнуто з АТ АКБ «АРКАДА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2022 року по 27 березня 2023 року у розмірі 60443,20 грн. Стягнуто з АТ АКБ «АРКАДА`на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі АТ АКБ «АРКАДА» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що скорочення строку трудового договору ОСОБА_1 не може вважатися зміною істотних умов праці.

Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу АТ АКБ «АРКАДА». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В апеляційній інстанції представник АТ АКБ «АРКАДА» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у АТ АКБ «АРКАДА» запроваджено тимчасову адміністрацію відповідно до рішення Правління Національного банку України від 25 серпня 2020 року № 541-рш/БТ «Про віднесення АТ АКБ «АРКАДА» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 серпня 2020 № 1583 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ АКБ «АРКАДА» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

На підставі рішення Національного банку України від 25 вересня 2020 року № 601-рш, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав процедуру ліквідації неплатоспроможного банку АТ АКБ «АРКАДА», процедура ліквідації призначена строком з 25 вересня 2020 року до 24 вересня 2023 року включно.Уповноваженою особою Фонду з делегування повноважень ліквідатора АТ АКБ «АРКАДА» призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків ЛуньоІ.В.

09 грудня 2020 року між AT АКБ «АРКАДА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «АРКАДА» Луньо І.В. та ОСОБА_1 укладений строковий трудовий договір №109, відповідно до умов якого ОСОБА_1 прийнята на посаду прибиральника службових приміщень господарського відділу Управління адміністративно-господарської роботи. Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк його дії погоджується та встановлюється сторонами до 31 грудня 2020 року.

30 грудня 2020 року між AT АКБ «АРКАДА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «АРКАДА» ЛуньоІ.В. та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 до строкового трудового договору №109 від 09 грудня 2020 року, яким сторони погодили строк дії Трудового договору до 24 вересня 2023 року включно».

Відповідно до наказу AT АКБ «АРКАДА» «Про зміну істотних умов праці» № 124-К від 17 серпня 2022 року, у зв`язку із зменшенням обсягу робіт та відповідною зміною в організації виробництва та праці змінено з 01 вересня 2022 року істотні умови праці а саме: встановлено термін дії строкового трудового договору №109 від 09 грудня 2020 року по посаді прибиральник службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи до 30 вересня 2022 року. Згідно із п.2.3 зазначеного наказу у разі відмови від продовження роботи в нових умовах відповідно до п.1 цього наказу ОСОБА_1 прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи, здійснити заходи щодо припинення трудового договору та звільнення працівника за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

22 серпня 2022 року AT АКБ «АРКАДА» попередив ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці з 01 вересня 2022 року, а саме про зміну терміну укладання строкового трудового договору від 09 грудня 2020 року № 109, на строк до 30 вересня 2022 року. На що ОСОБА_1 не погодилась і зробила у повідомленні відповідний запис.

Відповідно до наказу AT АКБ «АРКАДА» № 130-К від 23 серпня 2022 року ОСОБА_1 звільнена з посади прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи, 01 вересня 2022 року у зв`язку із відмовою від проходження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, відповідно до п.6 ст. 36 КЗпП України.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

При цьому, відповідно до Закону № 2136-IX від 15.03.2022 у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Згідно з частиною четвертою статті 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Згідно роз`яснень, наданих судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). У тих випадках, коли підстави для зміни зазначених умов були, але працівник, який відмовився від продовження роботи, не був попереджений за 2 місяці про їх зміну або звільнений до закінчення цього строку після попередження, суд відповідно змінює дату звільнення.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі № 761/11887/15-ц від 23 березня 2016 року № 6-2748цс15, звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Підставою для звільнення працівника за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України є його відмова від продовження роботи в нових умовах праці після спливу двомісячного строку з часу ознайомлення з відповідним повідомленням.

При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - система та розмір оплати праці, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад без зміни трудової функції, тощо, тобто змін, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується.

Зміна істотних умов праці не передбачає ліквідації трудової функції працівника та виведення посади зі штату.

Також зміна істотних умов праці не може передбачати скорочення строків, на який укладено трудовий договір із працівником, як було передбачено наказом AT АКБ «АРКАДА» «Про зміну істотних умов праці» № 124-К від 17 серпня 2022 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про протиправність звільнення AT АКБ «АРКАДА» ОСОБА_1 з посади прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи 01 вересня 2022 року з підстав п. 6 ст. 36 КЗпП України, задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на посаді прибиральника службових приміщень господарського відділу управління адміністративно-господарської роботи АТ АКБ «АРКАДА» з 01 вересня 2022 року та стягнув з АТ АКБ «АРКАДА» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2022 року по 27 березня 2023 року у розмірі 60443,20 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду першої інстанції щодо неправомірності змін з боку АТ АКБ «АРКАДА» умов праці шляхом скорочення строку дії трудового договору позивачки та звільнення у зв`язку з цим згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводів щодо правильності висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру середнього заробітку, що підлягає на користь позивачки АТ АКБ «АРКАДА» не навело.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «АРКАДА» залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 березня 2023 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.