ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6757/22Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 22-ц/817/297/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Дикун С. І.,

за участю секретаря: Дідух М.Є.

та сторін: відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/6757/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року, ухвалене суддею Кунець Н.Р., повний текст якого складений 08 грудня 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Ходюк Катерина Миколаївна до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2022 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 про: 1) стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 9 140 (дев`ять тисяч сто сорок) гривень та моральної шкоди в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень; 2) стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень (а.с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначили, що 17 березня 2022 року о 17 год. на а/д М-19 Доманове-Ковель- Чернівці-Тереблече, с. Шляхтинці, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Кіа Sportage", р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. п. 2.3. Б, 12.1, 13.1 ПДР України та здійснив зіткнення з їхнім автомобілем марки "Opel Astra", р.н. НОМЕР_2 , який рухався попереду, чим спричинив матеріальні збитки та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Крім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди в їхньому автомобілі перебували вони та двоє їхніх малолітніх дітей Темур та ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, всі отримали легкі тілесні ушкодження та пережили емоційний стрес, особливо діти. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого cт. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Кіа Sportage", р.н. НОМЕР_1 застрахована в АТ "Просто-страхування", яке встановило суму страхового відшкодування в розмірі 52349 гривень та 23 травня 2022 року перерахувало вказані кошти на рахунок позивача ОСОБА_3 .

Разом з тим, позивачі вважають, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їм завдана моральна та матеріальна шкода, яка не покривається страховою виплатою.

Так, позивачі вказують, що понесли матеріальну шкоду, у зв`язку з відсутністю справного транспортного засобу, оскільки, після дорожньо-транспортної пригоди вся сім`я потребувала лікарського обстеження, а в подальшому і проходження курсу реабілітаційних процедур в поліклініках міста Тернополя, а враховуючи, що з 17 березня 2022 року вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , у них виникала необхідність у користуванні послугами таксі, витрати на які з 17 травня 2022 року становлять 9 140,47 гривень.

Окрім цього, зазначають, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вони також зазнали моральної шкоди, при визначенні розміру, якої вони виходять з наступного: дорожньо-транспортна пригода відбулась 17 березня 2022 року, тобто під час воєнного стану в Україні. При цьому вони щойно прибули до Тернопільської області з м. Бучі, яке на той час знаходилося в зоні бойових дій і внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишились без транспортного засобу, який був необхідним у випадку потреби їхати від війни дальше, за кордон. Відповідно такі обставини викликали у них тривогу за себе, а найбільше за малих дітей; на момент дорожньо-транспортної пригоди в їхньому автомобілі знаходилися двоє малолітніх дітей, які крім тілесних ушкоджень, отримали додаткову стресову ситуацію (оскільки напередодні вони тікали від війни), були наляканими зіткненням автомобілів, наслідки від даної події залишалися в дитячій свідомості впродовж тривалого часу; вони витратили час та додаткові зусилля для відновлення свого здоров`я та здоров`я дітей та зазнали матеріальних збитків; поведінка відповідача після дорожньо-транспортної пригоди не була доброзичливою, ним не було запропоновано будь-якої допомоги, не висловлено співчуття та готовності допомогти сім`ї, яка через війну опинилася не в рідній домівці, залишалася в складний час без транспортного засобу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Ходюк Катерина Миколаївна до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 20 000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок судового збору (а.с. 97-101).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року по цивільній справі № 607/6757/22 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, вирішити питання судових витрат, посилаючись на те, що воно суперечливе, поверхневе, ухвалене без вивчення та аналізу доказів, які є в матеріалах справи, ухвалене із порушенням норм процесуального права та із неправильним застосуванням норм матеріального права, суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства та не вирішив справу згідно із законом, оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України (а.с. 105-107).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що ним позовні вимоги не визнавались та не визнаються, не визнаються певні обставини вказані в позові, а також не визнаються його підстави та мотиви, що не дають суду підстав для його задоволення. Підставою стягнення матеріальної шкоди позивачі зазначили як відсутність транспортного засобу через ДТП та необхідність користуватися засобами таксі. Проте, усі збитки, що виникли внаслідок ДТП за нанесення шкоди транспортному засобу позивачів виплачено в повному розмірі страховою компанією і у позові не ставилося питання про стягнення додаткових витрат на проведення його ремонту. Вимога про стягнення моральних збитків є безпідставною, адже, не наведено у позові підтверджень про нанесення моральних збитків і перенесення позивачами страждань. Таких доказів не здобуто і судом. Немає опису яких саме страждань завдано їм, немає жодних медичних чи інших рівноцінних підтверджень нанесених чи отриманих психічних страждань та їх причинно-наслідкового зв`язку з вчиненим ДТП.

Від представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Ходюк Катерини Миколаївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року - залишити без змін, посилаючись на те, що доводи наведені в ній є необґрунтованими та такими, що не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення. Натомість рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Вказує, що обставини справи встановлені на підставі належних, достатніх та допустимих доказах. В апеляційній скарзі відсутні конкретні обґрунтування в чому полягають порушення судом першої інстанції норм процесуального права при дослідженні та оцінці доказів наявних в матеріалах справи. Посилається на те, що у даних правовідносинах у страховика не виник обов`язок відшкодувати моральну шкоду потерпілим за застраховану особу. Моральна шкода стягується із винної особи - ОСОБА_1 . Враховуючи те, що майно позивачів було ушкоджено внаслідок ДТП та те, що внаслідок ушкодження цього майна, вони та їхні діти перенесли певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, витрати часу та додаткових зусиль на відновлення порушеного права, в тому числі, на діагностування стану здоров`я після ДТП всіх членів сім`ї (враховуючи двох малолітніх дітей), вони мають право на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Парубій І.М. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Ходюк К.М. у судове засідання не з`явилась і не повідомила про причини неявки, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи. Також позивачі повідомлені належним чином на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника адвоката Парубія І.М., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2022 року у справі №607/3913/22, яка набрала законної сили 18 квітня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень в дохід держави (а.с. 15-17).

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 17.03.2022 о 17 год. 00 хв. на а/д М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, с. Шляхтинці, керуючи транспортним засобом "Кіа Sportage", р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Opel Astra", р.н. НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Кіа Sportage", р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6147510 від 23.02.2022 укладеного між Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування" та ОСОБА_1 , згідно якого страхова сума на одного потерпілого становить: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 гривень; за шкоду заподіяну майну - 130 000 гривень; розмір франшизи - 0 гривень (а.с. 82-83).

Власником транспортного засобу марки "Opel Astra", р.н. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_3 (а.с. 8).

23.05.2022 Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_3 кошти у сумі 52 349 гривень, на відшкодування за ремонт автомобіля "Opel Astra", р.н. НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 , що підтверджується випискою по надходженням по карті/рахунку АТ КБ "Приватбанк" за період 23.05.2022-24.05.2022 (а.с. 19).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 29 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 796 (а.с. 9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 та малолітні діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є внутрішньо переміщеними особами взятими на облік за місцем проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виданими Центром надання адміністративних послуг Байковецької сільської ради № 470 від 17.03.2022, № 6114- від 31.03.2022, № 6114- від 31.03.2022, та Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради № 6117- від 18.05.2022 (а.с. 11-14).

Згідно консультаційного висновку спеціаліста № 2289 від 19.03.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась на консультацію у КНП "ТМКЛШД" після ДТП, яка відбулась 17.03.2022 о 16.30 хв. За результатами консультації встановлено наступний діагноз: забій грудної клітини, н/грудного відділу хребта (а.с. 22).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста № 2290 від 19.03.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся на консультацію у КНП "ТМКЛШД" після ДТП, яка відбулась 17.03.2022 о 16.30 хв. За результатами консультації встановлено наступний діагноз: забій потиличної та лобної ділянки голови, шийного відділу хребта та правового кульшового суглобу (а.с. 23).

Як вбачається з довідки від 17.03.2022, виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча лікарня" ТОР, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: садно лобної ділянки (а.с. 24).

Також, згідно довідки від 17.03.2022, виданої КНП "Тернопільська обласна дитяча лікарня" ТОР, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку (а.с. 25).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.03.2022, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 15.03.2022 по 28.03.2022 перебував на лікуванні у КНП "ТМДКЛ" з діагнозом гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС. Синдром тонусних порушень. За час перебування у лікувальному закладі було проведено реабілітаційне лікування, масаж загальних з елементами ЛФК (а.с. 20).

Відповідно до карти № 317 хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділенні (кабінеті), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 18.04.2022 по 02.05.2022 проходив фізіотерапевтичні процедури (а.с. 21).

На підтвердження витрат понесених на послуги таксі у розмірі 9 140 гривень, позивачами долучено до матеріалів справи виписку витрат по картках/рахунках АТ КБ "Приватбанк" за період з 17.03.2022 по 22.05.2022 (а.с. 26-31).

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.10.2022, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КПН "Центр первинної медико-санітарної допомоги" з діагнозом: цукровий діабет 2 типу, середньої важкості, зоб ІІ ст. Кардіосклероз в поєднанні з метаболічною кардіоміопатією, шлуночкова екстрасистолія. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. (а.с. 72).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_4 суду пояснила, що на момент дорожньо-транспортної пригоди їхні малолітні діти перебували на задньому сидінні автомобіля у автокріслах та внаслідок ДТП зазнали травм, у зв`язку із чим вони викликали бригаду екстреної медичної допомоги. Проте, коли останні прибули на місце події, ОСОБА_1 намагався першочергово, попри дітей отримати медичну допомогу, що її дуже здивувало та обурило. Крім того, після ДТП відповідач не цікавився їхнім станом здоров`я та ніяк не допомагав. Вказала, що в період ДТП, вони щойно прибули в Тернопільську область з м. Буча, так як їхнє місто перебувало у тимчасовій окупації, вони втратили свій дім та змушенні були винаймати житло у Тернопільській області та налагоджувати своє життя. Проте, оскільки транспортний засіб був пошкоджений внаслідок ДТП, у них були суттєві труднощі у побуті, а також у реабілітації та лікуванні їхніх малолітніх дітей. У зв`язку з пошкодженням їх майна, неможливість користування власним автомобілем тривалий час, що спричинило їм моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях пов`язаних з необхідністю докладанням додаткових зусиль для організації життя сім`ї. Зокрема, діти потребували лікування у медичних закладах м. Тернополя, проте вони винаймали будинок у с. Шляхтинці, і для того, щоб добиратись до медичних закладів вона була змушена користуватись послугами таксі, так як молодшому сину було 2 місяці та користування громадським транспортом було неможливо. Вказала, що оскільки їх неповнолітні діти зазнали травм та сильних переживань, у зв`язку із ДТП, то вони з чоловіком зазнали сильних моральних та душевних страждань, так як боялись і переживали за життя, здоров`я та психологічний стан дітей. Окрім цього, вона також зазнала травм, проте була позбавлена можливості пройти призначене лікарями рентген обстеження та лікування, оскільки таке зашкодило б грудному вигодовуванні молодшого сина, однак, вона терпіла біль від травм отриманих у ДТП, що також завдало їй моральних страждань. Також зауважила, що поведінка ОСОБА_1 на місці ДТП була не доброзичливою та аморальною (а.с. 74-76, 84, 86-89).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_1 суду повідомив, що його поведінка на місці ДТП було цілком нормальною та адекватною. Вказав, що він частково визнає свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, проте транспортний засіб позивачів знаходився в нерухомому стані на дорозі, без будь-яких, розпізнавальних знаків. При цьому позивач ОСОБА_3 біг на зустріч його транспортному засобів та махав руками. Вказані обставини на його думку також є причиною виникнення ДТП. Вказав, що внаслідок ДТП він також травмувався, а тому коли приїхала швидка допомога він звернувся до них, проте не намагався отримати допомогу першочергово попри дітей. Також зазначив, що він дзвонив до позивачів, цікавився їхнім станом та пропонував матеріальну допомогу, однак оскільки вони не дійшли згоди щодо розміру відшкодування, тому він нічого не відшкодував (а.с. 85-89).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що у позовній заяві позивачі просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 9 140 грн, яку вони понесли у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу та як наслідок необхідністю користуватись послугами таксі. Разом з тим, суд звертає увагу, що витрати, які пов`язані із необхідністю користуватися послугами таксі, внаслідок пошкодження транспортного засобу не є майновою (матеріальною) шкодою заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розумінні ст. 1166 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Водночас, майнова (матеріальна) шкода за пошкодження транспортного засобу позивачів була відшкодована страховиком відповідача, що підтверджується випискою по надходженням по карті/рахунку АТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_3 за період 23.05.2022-24.05.2022 та не заперечувалось сторонами у справи. Таким чином позовна вимога позивачів про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 9 140 грн не ґрунтується на вимогах законодавства, а тому до задоволення не підлягає.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_4 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини відповідача ОСОБА_1 , суд виходив з того, що вона є внутрішньо переміщеною особою та вимушена була покинути місце свого постійного проживання у м. Буча внаслідок його тимчасової окупації армією російської федерації та на час виникнення ДТП уже перебувала у вразливому та тривожному стані. При цьому, пошкодження транспортного засобу, внаслідок ДПТ та неможливість ним користуватися викликало суттєві незручності у пересуванні та налагодженні життя та побуту на новому місці, а також труднощі пов`язані з лікуванням та реабілітації малолітніх дітей останньої, оскільки її місце проживання в Тернопільській області, зокрема у с. Шляхтинці було значно віддалено від медичних установ, які знаходяться у м. Тернополі, у зв`язку із чим вона була вимушена користуватись послугами таксі. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди двоє малолітніх дітей позивачів - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазнали травм та страждань, що завдало ОСОБА_4 моральних страждань та переживань за їхній психологічний стан та стан здоров`я. Також, згідно консультаційного висновку спеціаліста №2289 від 19.03.2022, внаслідок ДТП ОСОБА_4 , отримала травми, зокрема: забій грудної клітини, н/грудного відділу хребта, проте так як її малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на грудному вигодовуванні, вона змушена була відмовитись від необхідних обстежень та лікування, що додатково спричиняло їй фізичний біль, і відповідно душевні страждання. Разом з тим, суд вважав, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000 грн оцінені суб`єктивно та є завищеними, а тому враховуючи вищевикладені обставини, засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, прийшов до переконання, що розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_4 становить 20 000 гривень, оскільки саме така сума є найбільш об`єктивною та такою, що може компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини відповідача ОСОБА_1 , суд виходив з того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди у автомобілі позивачів знаходились двоє їхніх малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зазнали травм та страждань, що завдало ОСОБА_3 душевних страждань та переживань за їхній психологічний стан та стан здоров`я. Також, згідно консультаційного висновку спеціаліста №2290 від 19.03.2022, внаслідок ДТП ОСОБА_3 , отримав травми, зокрема: забій потиличної та лобної ділянки голови, шийного відділу хребта та правового кульшового суглобу, що причиняло йому фізичну біль, чим було завдано моральних страждань та призвело до необхідності лікуватись та прикладати зусиль для відновлення попереднього стану. При цьому, пошкодження транспортного засобу, внаслідок ДТП та неможливість ним користуватися викликало суттєві незручності ОСОБА_3 у пересуванні та налагодженні життя та побуту його сім`ї. Відтак, суд взяв до уваги викладені обставини та вважав, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень оцінені суб`єктивно та є завищеними, а тому враховуючи засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_3 становить 10 000 гривень.

Колегія суддів, з висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки суд у повній мірі врахував обставини справи.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

У відповідності до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Системний аналіз й тлумачення зазначених норм права вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненої потерпілим внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, із його володільця ОСОБА_1 , вина якого підтверджується матеріалами справи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 17.03.2022.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вірно врахував, що позивачі внаслідок ДТП отримали травми, зокрема, ОСОБА_4 - забій грудної клітини, н/грудного відділу хребта, а ОСОБА_3 - забій потилочної та лобної ділянки голови, шийного відділу хребта та правового кульшового суглобу, що спричинили їм фізичну біль, в зв`язку з чим вони зазнали фізичних і психологічних страждань, що потребувало додаткових зусиль для відновлення здоров`я. Крім цього, внаслідок ДТП отримали травми і двоє їх малолітніх дітей, що завдало позивачам моральних страждань та переживань за стан їхнього здоров`я і психологічний стан дітей. Також, пошкодження транспортного засобу, внаслідок ДТП та неможливість ним користуватися викликало суттєві незручності позивачам у пересуванні та налагодженні життя і побуту сім`ї.

Тому є надуманими доводи заявника, що у позові не наведено підтверджень про нанесення моральних збитків і перенесення позивачами страждань.

Отже, колегія суддів вважає, що факт заподіяння позивачам моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 17.03.2022 та в якій ОСОБА_1 визнано винним постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.04.2022 знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому враховуючи встановлені обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань позивачів та характер отриманих травм, та факт пошкодження майна, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в частині стягнення моральної підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 20000 гривень на відшкодування моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 06 березня 2023 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року слід поновити.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року - без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 22.05.2023 року.

Головуючий: Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

С.І. Дикун