Ухвала

11 липня 2023 року

м. Київ

справа № 522/2572/20

провадження № 61-9603 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконним розподілу, надання та відчуження на користь третіх осіб житла,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 травня 2022 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року змінено шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. В решті рішення залишено без змін.

До Верховного Суду 24 червня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з пропуском строку на касаційне оскарження, у якій просив їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, на обгрунтування якого посилається на те, що копію оскаржуваної постанови не було надіслано на його поштову адресу, повний текст отримав лише 22 червня 2023 року, суд апеляційної інстанції не повідомляв про розгляд його апеляційної скарги.

Вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 31 травня 2022 року складений цього ж дня та оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень01 червня 2022 року.

Отже, строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 31 травня 2022 року закінчився 30 червня 2022 року.

Касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав 24 червня 2023 року, тобто після спливу річного строку з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (31 травня 2023 року).

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, наведені у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження суд може визнавати поважними або неповажними у разі подання касаційної скарги після спливу тридцятиденного строку на оскарження, але в межах одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Однак заявник подав скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, що має наслідком відмови у відкритті касаційного провадження, крім випадків, визначених частиною третьою статті 394 ЦПК України.

Як слідує із касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 достовірно знав про наявність цього судового провадження, оскільки апеляційну скаргу було подано саме ним. При цьому, 17 травня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Отже, ОСОБА_1 не є особою, яка не була повідомленою про розгляд або результат розгляду справи.

Подавши касаційну скаргу 24 червня 2023 року, тобто після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення (31 травня 2023 року), заявник не довів, що він не був повідомлений про розгляд цієї справи або обставини непереборної сили є причиною такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За таких обставин, на момент подачі касаційної скарги у червні 2023 року відсутні винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, у суду відсутні законні підстави поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, тому у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити.

Також суд зазначає, що поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору вирішенню не підлягає, оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконним розподілу, надання та відчуження на користь третіх осіб житла, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 травня 2022 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара