Справа № 296/6552/23
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2023 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Рожкова О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених цивільних прав та відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 10.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, в якому просила: визнати незаконними рішення, дії, бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради при поданні апеляційної скарги, якими порушено її цивільні права та заподіяно у зв`язку з цим моральну шкоду.

1.2. В обґрунтування позову посилається на те, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради незаконно подав апеляційну скаргу 07.06.2016 у справі №296/12002/13-а із двадцятьма порушеннями законодавства. Позивач вказала, що внаслідок неправомірних дій відповідача порушено її цивільні права та завдано їй моральної шкоди, яка полягала у душевних переживаннях, погіршенні стану здоров`я, порушенні звичайного способу життя. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди на свою користь 200 000 грн.

1.2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2023, справа № 296/6552/23 передана судді Рожковій О.С.

ІІ. НОРМИ ЗАКОНОДАВСТВА УКРАЇНИ

2.1. Відповідно до частини 1 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

2.2. Згідно частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

2.3. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

2.4. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України).

2.5. У відповідності до приписів частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

2.6. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

ІІІ. ВИСНОВОК СУДУ

3.1. Так, згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

3.2. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

3.3. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

3.4. Відповідно до частин першої, третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

3.5. Вбачається, що підставою для звернення з позовом стали допущені відповідачем порушення законодавства при поданні апеляційної скарги на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16.02.2016 у адміністративній справі №296/12002/13-а за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення та відшкодування моральної шкоди.

3.6. Згідно Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 11 КАС України).

3.7. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях статті 185 КАС України, відповідно до якої стороні спору надано право апеляційного оскарження.

3.8. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3.9. Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 2 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції, обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

3.10. Відповідно до ч.1 ст. 191 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які беруть участь у справі, мають право подати до адміністративного суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом встановленого судом апеляційної інстанції строку.

3.11. Згідно п.4 ч.2 ст.191 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечення на апеляційну скаргу мають містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

3.12. Згідно Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання позову кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 9 КАС України).

3.13. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої стороні спору надано право апеляційного оскарження.

3.14. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

3.15. Відповідно до ч.1 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

3.16. Згідно п.3 ч.2 ст.304 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив на апеляційну скаргу має містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

3.17. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 4 ст. 304 КАС України).

3.18. Таким чином, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, який має містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

3.19. За таких обставин, заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги викладаються у формі відзиву на апеляційну скаргу, передбаченій КАС України, під час розгляду адміністративної справи судом апеляційної інстанції.

3.20. Оскарження порядку подання апеляційної скарги на рішення суду в адміністративній справі та допущені при цьому порушення не можуть бути предметом розгляду в цивільному судочинстві.

3.21. Слід зазначити, що приписами чинного законодавства не передбачено такого способу захисту, як подання позовної заяви з вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок подання апеляційної скарги на рішення суду у адміністративній справі, оскільки незгода з апеляційною скаргою на рішення адміністративного суду має бути реалізована у відповідній процесуальній формі в межах розгляду такої апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

3.22. Вказане виключає можливість звернення до суду з цивільним позовом.

3.23. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

3.24. Враховуючи вищевикладене, наведені приписи законодавства та встановлені їм відповідні правовідносини, суддя дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду, як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду, у зв`язку з чим у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 2,4,19, 186, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №296/6552/23 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених цивільних прав та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. С. Рожкова