ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7939/22
провадження № 2/753/884/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко А.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: місто Київ, вулиця О. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що рішенням суду від 21 квітня 2021 року постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01 грудня 2020 року і до закінчення ним навчання. Постановою Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року було змінено вищезгадане рішення Дарницького районного суду м. Києва та встановлено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 , у розмірі 4000 грн. починаючи з 01 грудня 2020 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Наразі відповідач ухиляється від сплати аліментів, і тому позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 72 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2022 року цивільну справу № 753/7939/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 02 серпня 2022 року.

05 серпня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання сторін.

Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 03 жовтня 2022 року.

Судове засідання призначене на 03 жовтня 2022 року було відкладено за клопотанням представника відповідача на 09 листопада 2022 року на 14:30 год.

01 листопада 2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №51523), відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судове засідання призначене на 09 листопада 2022 року було відкладено на 21 грудня 2022 року на 15:30 год, враховуючи неявку представника позивача та надані пояснення представником відповідача.

Судове засідання призначене на 21 грудня 2022 року не відбулося, у зв`язку із тривалим вимкненням електроенергії у приміщенні суду. Згодом судове засідання було призначено на 06 лютого 2023 року на 14:30 год.

06 лютого 2023 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі та клопотання про витребування матеріалів цивільної справи №753/20581/20 копії матеріалів ВП № 66639515 для огляду.

Ухвалою суду від 6 лютого 2023 року витребувано з архіву Дарницького районного суду м. Києва для огляду матеріали цивільної справи № 753/20581/20 та копію виконавчого провадження № 66639515 від Дарницького ВДВС.

20 березня 2023 року у судовому засіданні представник позивача підтримала доводи позовної заяви, вказала, що відповідач знав про те, що з нього стягується аліменти на утримання повнолітньої дитини, проте не сплачував їх, а тому позивач має право на стягнення з нього пені за несплату аліментів. Зауважила, що державний виконавець надсилав на адресу відповідача всі постанови та розрахунки заборгованості, а отже відповідачу було відомо про рішення апеляційного суду, яким було збільшено розмір аліментів до 4000 грн. Крім того, апеляційний суд також викликав відповідача у судове засідання, проте ані він, ані його представник не з`являлись до суду. Просила суд врахувати, що долучені до відзиву та до клопотання від 9 листопада 2022 року докази сплати аліментів на дітей, не є належними доказами, оскільки їх можна «створити» самостійно. Також вказала, що у випадку незгоди відповідачем із розрахунком заборгованості, він не був позбавлений можливості оскаржити його до суду, проте таких скарг суду не подавалось.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що відповідач дізнався про рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року на сайті судової влади та після спливу строку на його оскарження почав перераховувати на карту позивачки кошти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1000 грн, як було визначено судом у рішенні. Про розгляд апеляційної скарги та про ухвалене судом апеляційної інстанції рішення їм (відповідачу та його представнику) було не відомо, оскільки апеляційний суд не надсилав відповідачу ані повісток, ані судового рішення. Про наявність такого рішення, відповідач та представник дізнались із цієї позовної заяви та у жовтні 2022 року отримали копію рішення суду апеляційної інстанції у справі № 753/20581/20, яке оскаржили до касаційної інстанції. При цьому, відповідач у строк до 11 квітня 2022 року (день, коли повнолітньому сину виповнилось 23 роки) щомісяця перераховував аліменти колишній дружині як на повнолітнього сина, так і на неповнолітню дитину. Доказами такого є банківські виписки, де вказане призначення платежу. Просила суд також врахувати, що відповідач не отримував жодного документу від державного виконавця та вважав, що сплачує всі кошти на утримання обох дітей відповідно до рішень суду. Відповідач не ухилявся від сплати аліментів та вчиняв всі необхідні дії для виконання рішень суду, а тому відсутні підстави для стягнення з нього пені.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 20 квітня 2023 року.

У березні 2023 року до суду на виконання ухвали суду від 6 лютого 2023 року надійшли матеріали виконавчого провадження № 66639515.

У судовому засіданні 20 квітня 2023 року представник відповідача просила суд долучити до матеріалів справи копію платіжного доручення про те, що відповідач почав доплачувати позивачці аліменти на утримання повнолітнього сина, з огляду на рішення апеляційної інстанції, оскільки суд касаційної інстанції відмовив у відкритті касаційного провадження. Відповідачем перераховано на картку позивачки 3000 грн за грудень 2020 року.

Заслухавши думку представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення клопотання, суд ухвалив клопотання задовольнити та долучити надане платіжне доручення до матеріалів справи, враховуючи дату, коле за таким платіжним дорученням були перераховані кошти позивачці.

Також у судовому засіданні представник відповідача пояснила, що у січні 2022 року відповідачу на мобільний телефон надійшло повідомлення про блокування на його картці певної суми грошей (400-600 грн) та у вказаному повідомленні було зазначено лише прізвище державного виконавця, ані номери ВП, ані підстав блокування коштів вказано не було. Представник відповідача звернулась з листом до вказаного державного виконавця з проханням пояснити підстави блокування коштів та надіслати на адресу відповідача документи за виконавчим провадженням, проте відповіді не отримали. Вказала, що вона намагалась потрапити на прийом до державного виконавця, проте, у зв`язку із карантином, державні виконавці прийом не вели, за номером телефону, що був розміщений на дверях служби, державний виконавець не піднімав слухавку, а після початку війни вказаним питання вона не займалась, враховуючи події в Україні. Просила врахувати, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів надсилання відповідачу постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інших постанов чи документів (розрахунок боргу), що наявні у ньому.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 753/20581/20, матеріали виконавчого провадження № 66639515, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що в період з 8 серпня 1997 року по 29 жовтня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після укладення шлюбу 14 серпня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зареєстрованого Міськім відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського управління юстиції у Донецькій області, прізвище позивача змінено на «Вілінська».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.11.2018р., з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 3 000,00 грн. щомісячно з 27.04.2017 до 30.06.2020.

Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві здійснювалось примусове виконання за виконавчим листом №753/7822/17, виданим 30.11.2018 Дарницьким районним судом міста Києва.

Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) від 10.09.2020 виконавче провадження №57923824 з примусового виконання виконавчого листа №753/7822/17 виданого Дарницьким районним судом міста Києва 30.11.2018 року закінчено.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2020 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року в частині визначення розміру аліментів та стягнутого судового збору змінено. Встановлено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

27 серпня 2021 року позивачка звернулась до Дарницького ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 30 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 753/20581/20 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

За розрахунком заборгованості, що був долучений до позовної заяви, вбачається, що станом на 1 червня 2022 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 72000 грн.

При цьому, суд зауважує, що ОСОБА_5 23 роки виповнилось 11 квітня 2022 року, а розрахунок заборгованості державного виконавця містить запис, про наявність у відповідача перед позивачем боргу у розмірі 4000 грн за травень 2022 року.

Представником позивача надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2020 року по травень 2022 року, яка складає 225560 грн та враховуючи норми Сімейного кодексу України, представник позивача просила суд стягнути з відповідача пеню в розмірі суми заборгованості - 72000 грн.

У судовому засіданні 20 квітня 2023 року представник відповідача вказала що помилково нарахувала пеню за травень 2022 року, після того, як ОСОБА_5 виповнилось 23 роки.

Враховуючи приписи статті 196 СК України, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 100% заборгованості зі сплати аліментів, тобто в сумі 72000 грн.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно зі статтею 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Звертаючись із позовом до суду представник позивача вказала, що оскільки відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, має на день подання позову до суду заборгованість у розмірі 72000 грн, не оскаржив розрахунок боргу, визначений державним виконавцем, з нього підлягає стягненню пеня у розмірі суми заборгованості.

З наданих представником відповідача доказів, судом встановлено, що відповідач протягом періоду з червня 2021 року по травень 2022 року перераховував на карту позивачки аліменти у розмірі від 1006 грн до 1021,25 грн щомісяця. 23 червня 2021 року відповідачем було перераховано на карту позивача 6000 грн за період з грудня 2020 по травень 2021 року. У наданих до матеріалів справи виписках по платежам чітко зазначене призначення платежу «сплата аліментів на повнолітнього ОСОБА_5 згідно рішення суду № 753/20581» та у кожному платежі зазначено місяць, за який такі аліменти сплачуються (а.с. 69-74).

Суд відхиляє доводи представника позивача, що такі докази є не належними, оскільки могли бути створені самостійно відповідачем, з огляду на те, що надані виписки містять номер картки платника та отримувача, прізвище таких осіб, а також номер платежу, дату та час здійснення платежу. Поряд з цим, представником відповідача до відзиву долучені копії платіжних доручень, які містять підпис працівника банку та печатку банку, дату проведення банком платежу, номер платіжного доручення, який співпадає із № платежу, вказаним у виписках.

Суд зазначає, що споживач банківських послуг, у випадку перерахування коштів з однієї банківської картки на іншу за допомогою додатків на мобільних пристроях, не має можливості впливати на форму та зміст банківської виписки, а має можливість роздрукувати її в тій формі, що формується системою відповідного банку, з урахуванням здійснення таких дій у мобільних пристроях.

Крім того, суд зазначає, що представник позивача, заперечуючи проти наданих виписок представником відповідача, не спростувала їх належними доказами, зокрема не надала виписки по рахунку позивачки, на який перераховував кошти відповідач за вказаний період, з якого б можна було встановити, що такі кошти на рахунок позивачки не надходили. У випадку неможливості отримання самостійно таких документів, представник позивача не була позбавлена права та можливості заявити відповідне клопотання суду.

Відповідно до частини четвертої статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Тобто у випадку сплати аліментів обов`язок повідомити виконавця покладається не лише на боржника, а й на стягувача. В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, позивачка не повідомляла державного виконавця про перерахування на її картковий рахунок аліментів на утримання повнолітнього сина на виконання рішення суду у справі № 753/20581/20.

Щодо обізнаності відповідача про рішенням Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року, яким збільшено розмір аліментів з 1000 до 4000 грн.

З матеріалів цивільної справи № 753/20581/20, які досліджувались під час розгляду цієї справи, вбачається, що 27 травня 2021 року представником позивача було подано апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено, поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року. Надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 30 червня 2021 року.

Після ухвали суду в матеріалах справи наявний супровідний лист про надсилання учасникам справи копій ухвали суду від 16 червня 2021 року та відповідачу копію апеляційної скарги та до нього долучена довідка про те, що відповідно до кошторису Київського апеляційного суду на 2021 рік, затвердженого т.в.о. Державної судової адміністрації України Л, Гізатуліною 19 січня 2021 року, та розрахунків, які обґрунтовують показники видатків бюджету, що включяться до проекту кошторису та є невід`ємною частиною кошторису та паспорта бюджетної програми на 2021 рік, кошторисні призначення за КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)» для оплати послуг з пересилання письмової кореспонденції суду через відділення поштового зв`язку є обмеженим та не забезпечують у повному обсязі потребу Київського апеляційного суду на 2021 рік. (а.с. 67).

Ухвалою суду від 30 червня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду на 29 липня 2021 року.

Після ухвали суду в матеріалах справи наявний супровідний лист про надсилання учасникам справи судової повістки-повідомлення та до нього долучена довідка про те, що відповідно до кошторису Київського апеляційного суду на 2021 рік, затвердженого т.в.о. Державної судової адміністрації України Л, Гізатуліною 19 січня 2021 року, та розрахунків, які обґрунтовують показники видатків бюджету, що включяться до проекту кошторису та є невід`ємною частиною кошторису та паспорта бюджетної програми на 2021 рік, кошторисні призначення за КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)» для оплати послуг з пересилання письмової кореспонденції суду через відділення поштового зв`язку є обмеженим та не забезпечують у повному обсязі потребу Київського апеляційного суду на 2021 рік. (а.с. 71).

Крім того, на а.с 75 наявна телефонограма, яка складена секретарем судового засідання про те, що ОСОБА_4 не було повідомлено про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року та про призначене судове засідання 29 липня 2021 року за номером телефону НОМЕР_1 , оскільки оператором повідомлено, що набраний номер не є дійсним.

Також в матеріалах справи наявний скріншот з сайту «Судова влада України» про розміщення оголошення про виклик відповідача до апеляційного суду.

Відповідно до конверту на а.с. 79, апеляційна скарга, яка надсилалась відповідачу повернулась до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Постановою Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року в частині визначення розміру аліментів та стягнутого судового збору змінено. Встановлено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Після постанови суду в матеріалах справи наявний супровідний лист про надсилання учасникам справи копії вказаної постанови та до нього долучена довідка про те, що відповідно до кошторису Київського апеляційного суду на 2021 рік, затвердженого т.в.о. Державної судової адміністрації України Л, Гізатуліною 19 січня 2021 року, та розрахунків, які обґрунтовують показники видатків бюджету, що включяться до проекту кошторису та є невід`ємною частиною кошторису та паспорта бюджетної програми на 2021 рік, кошторисні призначення за КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)» для оплати послуг з пересилання письмової кореспонденції суду через відділення поштового зв`язку є обмеженим та не забезпечують у повному обсязі потребу Київського апеляційного суду на 2021 рік. (а.с. 90).

Відповідно до заяви, що міститься в матеріалах справи, представник відповідача отримав копію постанови суду апеляційної інстанції 25 жовтня 2022 року.

З досліджених копій виконавчого провадження № 66639515 судом було встановлено, що державним виконавцем виносились постанови про: відкриття виконавчого провадження, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, тощо, встановлення тимчасового обмеження боржника у керуванні транспортним засобом, у користуванні вогнепальною та іншою зброєю, обмеження у праві полювання, у праві виїзду за межі України, арешт майна боржника, арешт коштів боржника.

Поряд з цим матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів (крім супровідних листів) про те, що такі постанови фактично надсилались боржнику. Аналогічна ситуація і з розрахунками заборгованості.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд відхиляє доводи представника позивача проте, що державний виконавець не зобов`язаний зберігати докази надсилання повідомлень боржнику, з підстав їх необґрунтованості та з огляду на приписи ЗУ «Про виконавче провадження».

Матеріали справи містять докази сплати відповідачем аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1000 грн щомісячно (рішення місцевого суду від 21 квітня 2021 року), починаючи з червня 2021 року і до травня 2022 року (до досягнення дитиною 23 років).

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, під час розгляду справи судом в діях відповідача не було встановлено вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки така заборгованість виникла, зокрема, внаслідок бездіяльності державного виконавця щодо належного повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження з виконання постанови апеляційного суду від 29 липня 2021 року.

Також суд враховує, що відповідно до платіжного доручення від 15 квітня 2023 року № 5658, відповідачем перераховано на карту позивача 3015,08 грн як аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_5 за грудень 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи викладене та те, що заборгованість по аліментним зобов`язанням виникла не з вини відповідача, а протилежного представником позивача не доведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 72000 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями180, 196 СК України, статтями 10, 12, 81, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несплату аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 квітня 2023 року.

Суддя К.В. Шаповалова