Справа № 305/890/23
Провадження по справі № 2-з/305/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі секретаря судового засідання Шемоти М.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ :

До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя, в якій позивач просить визнати житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані у АДРЕСА_1 та припинити його частку у спільній власності подружжя на спірне майно - автомобіль Тойота Прадо, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2004 року та стягнути із відповідача ОСОБА_2 на його користь 252870 гривні.

Крім того, 24.05.2023 до Рахівського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку п. 2 ст. 49 ЦПК України, в якій він змінює позовні вимоги та просить визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль BMW Х-5, державний номерний знак НОМЕР_2 , присудити йому ОСОБА_1 автомобіль Тойота Прадо, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2004 року, присудити ОСОБА_2 BMW Х-5, державний номерний знак НОМЕР_2 , все інше зазначене у позовній заяві майно, житловий будинок та земельну ділянку, розділити між ними в натурі в рівних частках.

Позивач 24.05.2023 подав заяву про забезпечення позову, в якій зазначив, що у шлюбі з Відповідачкою вони придбали автомобіль Тойота Прадо, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2004 року, який Відповідачка забрала та перереєструвала його на своє ім`я 25.04.2023. У своєму позові він просив поділити спільне майно подружжя та припинити його часку у подружньому майні та зобов`язати Відповідачку виплатити йому 252870 гривень. Оскільки Відповідачка 25.04.2023 перереєструвала Тойота Прадо, номерний знак НОМЕР_1 на своє ім`я, тому він змінює позовні вимоги і просить суд присудити йому цей автомобіль. Раніше він зазначав, що Відповідачка для уникнення поділу автомобіля Тойота Прадо, номерний знак НОМЕР_1 перереєструвала автомобіль на ОСОБА_3 , всупереч його інтересам, як власника, порушуючи рівність прав подружжя на спільне майно. Вважає, що застосування забезпечення позову у виді накладення арешту на цей автомобіль у вигляді заборони для Відповідачки вчиняти дії щодо автомобіля, необхідне, оскільки вона має реальну можливість ще раз перереєструвати автомобіль на іншу особу, пошкодити автомобіль в аваріях, чим унеможливить реальне виконання рішення суду про поділ майна. З огляду на викладене просить накласти арешт на автомобіль Тойота Прадо номерний знак НОМЕР_1 рік випуску 2004, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 використовувати зазначений автомобіль особисто або шляхом передачі даного автомобіля в користування іншим особам, зобов`язати даний автомобіль передати на зберігання без права користування ним.

У порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, сторони не викликалися.

Дослідивши подану заяву та наявні матеріали справи, суд, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, відчужити його тощо.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно, суди вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову не повинні обмежувати право володіння нерухомим майном законного власника.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається з позовної заяви спір між сторонами виник з приводу майна, яке було спільно набуте ними за період перебування у шлюбі, огкрім іншого являється автомобіль Тойота Прадо, номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який зареєстрований на ОСОБА_2 , але Позивач просить цей автомобіль залишити у його власності.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Посилання заявника на те, що заходи забезпечення у виді накладення арешту на автомобіль, який зареєстрований за ОСОБА_2 слід застосувати задля уникнення можливості Відповідачки перереєструвати автомобіль на іншу особу, якоюсь мірою є підставним, оскільки предметом спору між сторонами є транспортні засоби і у позові порушується питання про їх поділ як об`єктів права спільної сумісності власності подружжя, відчуження транспортних засобів може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову отже, зважуючи на характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що найбільш виваженим і збалансованим, з урахуванням інтересів сторін і завдань цивільного судочинства, є обрання такого виду забезпечення позову ОСОБА_1 як заборона відчуження транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA PRADO, 2004 року випуску, колір бежевий, VIN НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , який зареєстрований на ОСОБА_2 , мешканку АДРЕСА_1 , адже Відповідачка, з огляду на принципи здійснення права власності та правомочності власника, не тільки володіє та користується належним їй автомобілем, а й має юридичне право ним розпорядитись, що, в своєю чергою, обґрунтовано може вважатися існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі.

Суд приходить до висновку, що у забезпеченні позову у вигляді заборони Відповідачці використовувати зазначений автомобіль особисто або шляхом передачі його в користування іншим особам, зобов`язавши передати цей автомобіль на зберігання без права користування, належить відмовити, оскільки ані клопотання позивача, ні матеріали справи не містять доводів щодо необхідності накладення заборони на експлуатацію транспортного засобу - автомобіля марки TOYOTA PRADO, 2004 року випуску, колір бежевий,VIN НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , та передачі на зберігання цього автомобіля.

Позивач не довів, що спірний автомобіль використовується Відповідачкою всупереч вимогам технічних норм; вказана експлуатація унеможливлює збереження транспортного засобу у стані, придатному для подальшого використання; Відповідачка позовом свідомо порушує вимоги чинного законодавства у зв`язку з використанням цього автомобіля тощо, а застосування такого заходу забезпечення позову є надмірним тягарем, який обмежує права власників транспортних засобів не тільки розпоряджатися ними, а й володіти та користуватися, тобто використовувати транспортні засоби для пересування відповідно до їх призначення.

Заборона експлуатації та керування спірними транспортними засобами не може вплинути на виконання рішення суду у разі задоволення позову та суперечить конструкції забезпечення позову. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2020 року у справі?? № 646/1660/20 (провадження № 61-14281ск20) від 24 лютого 2021 року у справі № 631/774/19 провадження № 61-18951св20.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Позивач у заяві про забезпечення позову зазначив, що він постійно проживає у АДРЕСА_1 , своїх пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову не надав.

Також, наразі відсутні підстави вважати, що застосування даних видів забезпечення позову такими, що спричинить відповідачці збитки.

Отже, наведені обставини дають підстави дійти висновку, що підстав для застосування зустрічного забезпечення наразі немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149-153,157 Цивільного-процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

До вирішення справи по суті за позовом та набуття рішенням суду законної сили, забезпечити позов шляхом:

- заборонити відчуження в будь-який спосіб транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA PRADO, 2004 року випуску, колір бежевий, VIN НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

В іншій частині клопотання про забезпечення позову відмовити.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ;

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , , мешканка АДРЕСА_1 ;

Примірник ухвали направити учасникам справи для відома та Рахівському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), місцезнаходження: м. Рахів, вул. Шевченка, №43, Закарпатської області, для негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: В.Е. Ємчук