Справа № 699/307/23
Номер провадження № 2-о/699/43/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі: головуючого - Гусарової В.В. при секретарі - Горбенко І.В., розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Корсуня-Шевченківського справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа : Стеблівська селищна рада про встановлення факту проживання однією сім`єю.

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій вказав, що в 2002 році його, як круглого сироту, забрали з інтернату подружжя, яке не мало дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і з цього часу заявник проживав разом з ними як їх син в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю та вів з ними спільне господарство. Подружжя планували всиновити заявника, але в зв`язку з тим, що процедура всиновлення була надто довгою, а він мав уже повних 17 років, офіційне всиновлення не відбулося, але вони називали заявника сином, а він їх вважав батьками, так як нікого з родичів ні в них, ні в заявника не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла названа мама заявника, ОСОБА_3 , яка залишила заповіт на його ім`я. І тоді ОСОБА_1 подав заяву нотаріусу на спадщину, що залишилася після її смерті, а названий батько відмовився від своєї обов`язкової частки на користь заявника.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина, а саме: кооперативна квартира в м. Черкаси, де він був зареєстрований, але не проживав, так як фактично проживав постійно з заявником в смт Стеблів, та земельні паї.

Так як його дружина померла раніше, інших родичів він не мав, заявник є єдиний спадкоємець четвертої черги, так як постійно проживав із спадкодавцем до дня його смерті однією сім`єю на протязі більше 20років, вів з ним спільне господарство, доглянув його та поховав після його смерті за власні кошти.

22.03.2023 року з метою оформлення спадщини на своє ім`я заявник звернувся до приватного нотаріуса Бедрати-Скляр Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця, так як ОСОБА_2 був зареєстрований в м. Черкаси, а фактично проживав і помер в смт Стеблів, але не було даних про спільне проживання з заявником, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.03.2023 року, при цьому усно повідомила, що заявнику необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання із покійним однією сім`єю.

Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за фактичною адресою проживання ОСОБА_1 не дають можливості оформити спадкове майно, що і стало причиною звернення до суду.

В заяві заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_2 для подальшого прийняття спадщини.

В судове засідання заявник надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник заінтересованої особи - Стеблівської селищної ради надав заяву в якій просив проводити судове засідання без участі представника заінтересованої особи, рішення прийняти відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як були підстави для проведення розгляду справи без участі сторін.

Під часу судового засідання були вивчені наступні докази по справі:

-копія паспорта та коду заявника (а.с.4)

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с.5)

-копія довідки с/р №412 (а.с.6)

-довідка с/р від 22.03.2023року №159 (а.с.7)

-копія заповіту (а.с.8)

-довідка с/р від 22.03.2023року №160 (а.с.9)

-копії реєстраційного посвідчення та довідки про право власності (а.с.10)

-державний акт на право власності на землю (а.с.11)

-копія витягу спадкового реєстру (а.с.12)

- постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.13)

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та покази свідків, суд вважає, що заявником доведений факт його проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю з 2002 року по день смерті останнього.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, про який просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для вчинення необхідних процесуальних дій відповідно до чинного законодавства як законного члена сім`ї, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити Керуючись ст.ст.293,294,315,319,259,263-265 ЦПК України, суд, -

На підставі викладеного, керуючись ст. 258,293,315 ч.2, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа : Стеблівська селищна рада про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,якій помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті смт. Стеблів Звенигородського району, Черкаської області проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 з 2002 р. по день смерті ОСОБА_2 . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяГусарова В.В.