КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8149/2023
Справа № 758/7470/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 липня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Якимець О.І. в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ садового будинку і земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, просила поділити між сторонами садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 , відповідно до схеми поділу будинку, виділивши кожній із сторін в натурі в особисту приватну власність вказані приміщення будинку, поділити земельну ділянку, кадастровий номер :91:440:0014 пл. 0,0605 га. за цією ж адресою, відповідно до схеми поділу земельної ділянки, виділивши кожній із сторін в особисту приватну власність 231,8 кв.м., встановивши обмеження у використанні для можливості доступу, обслуговування та поточного ремонту конструкцій будинку, в спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділити земельну ділянку пл. 141,3 кв.м., припинити право спільної часткової власності на садовий (дачний) будинок, вселити ОСОБА_2 в садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 , та квартиру АДРЕСА_2 , розташовану у вказаному будинку, зобов`язавши відповідача не чинити ОСОБА_2 перешкоди у реалізації її права власності на вказані будинок та земельну ділянку, в тому числі користуватися зазначеним нерухомим майном, покласти на відповідача судові витрати.

Позов мотивувала тим, що сторонам у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належать на праві спільної часткової власності в рівних частках садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 , садове товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та земельна ділянка за цією ж адресою пл. 0,0605 га., на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2006 року та додаткового рішення від 01 листопада 2006 року.

Відповідач, оселившись в будинку на постійній основі разом з членами своєї сім`ї, замінила всі замки на вхідних дверях будинку та хвіртки, замінила ворота та відмовляється надати позивачеві екземпляр ключів від будинку та земельної ділянки, чим перешкоджає їй користуватися та володіти своїм майном.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо способу виділення часток із спільного майна, а також порядок користування ними, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом та просити суд поділити приміщення будинку на три частини, виділивши ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в особисту приватну власність приміщення будинку в якості окремих квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , залишивши приміщення спільного користування в спільній частковій власності та користуванні сторін, а також здійснити поділ в натурі земельної ділянки.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року позов частково задоволено, проведено поділ садового (дачного) будинку АДРЕСА_4 , в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виділивши ОСОБА_2 у власність 1/2 частину приміщення садового (дачного) будинку (літера Ж), що складаються з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 119,75 кв.м, в т.ч. житлова - 61,35 кв.м, що складається з приміщень, розташованих на 1-му поверсі (а саме: № 1 (коридор) площею 13,4 кв.м, № 2 (кухня) площею 19,7 кв.м, № 3-1 (житлова) площею 20,0 кв.м, № 3-2 (коридор) площею 11,7 кв.м, № 4-1 (коридор) площею 1,9 кв.м, №5 (санвузол) площею 7,6 кв.м, № 7 (житлова) площею 22,5 кв.м, № 8 (підсобна) площею 0,9 кв.м), та приміщень, розташованих на мансардному поверсі (а саме: № 17-1 (житлова) площею 18,85 кв.м, № 18 (санвузол) площею 3,2 кв.м, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_1 , виділено ОСОБА_1 у власність 1/2 частину приміщення садового (дачного) будинку (літера Ж), що складаються з квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 119,75 кв.м, в т.ч. житлова - 60,45 кв.м, що складається з приміщень, розташованих на 2-му поверсі (а саме: № 9-1 (хол) площею 7,8 кв.м, № 9-2 (хол) площею 13,8 кв.м, № 10 (санвузол) площею 8,3 кв.м, № 12 (житлова) площею 17,1 кв.м, № 13 (кухня) площею 18,3 кв.м, №14 (гардеробна) площею 3,5 кв.м, №15 (житлова) площею 14,9 кв.м, №16 (гардеробна) площею 3,6 кв.м.,), та приміщень, розташованих на мансардному поверсі (а саме: № 17-2 (житлова) площею 28,45 кв.м, № 17-3 (санвузол) площею 4,0 кв.м, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_2 . Виділено у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях (частках) приміщення садового (дачного) будинку (літера Ж), що складаються з групи приміщень №1, загальною площею 43,8 кв.м, розташованих на 1-му поверсі (а саме: № 6 (котельня) площею 7,4 кв.м (літера ж), № 3-3 (коридор) площею 0,9 кв.м, № 4-2 (сходова клітина) площею 10,0 кв.м), приміщень, розташованих на 2-му поверсі (а саме: № 9-3 (хол) площею 3,0 кв.м, № 11 (сходова клітина) площею 17,5 кв.м.), та приміщень, розташованих на мансардному поверсі, а саме: № 17-4 (коридор) площею 5,0 кв.м.

Проведено поділ земельної ділянки, кадастровий номер :91:440:0014, площею 0,0605 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , садове товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (відповідно до схеми поділу земельної ділянки), виділивши ОСОБА_2 у власність 1/2 частину, земельну ділянку, площею 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га), кадастровий номер :91:440:0014, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_1 . Виділено ОСОБА_1 у власність 1/2 частину, земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га), кадастровий номер :91:440:0014, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_2 . Виділено в спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях (частках) земельну ділянку №3, площею 141,3 кв.м (округленно 0,0141 га).

В решті позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, просила скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що судом було проігнороване подане нею клопотання про перенесення розгляду справи та залучення свідків. В клопотанні було зазначено про необхідність підготувати пояснення по справі стосовно доданих документів, а також необхідність вислухати саме позивача в справі в якості свідка, оскільки вона особисто могла повідомити обставини, що стосуються предмету доказування, для чого необхідно було викликати її в судове засідання особисто.

Вказувала, що задоволення вказаного клопотання є умовою реалізації скаржником права на захист. Попри те, що клопотання було своєчасно направлено до суду, суд фактично відмовив у задоволенні клопотання, не розглянувши його по суті, що є грубим порушенням цивільного процесуального законодавства України.

Наголошувала на складності врахувати час відвідування суду та своєчасне до нього прибуття в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Вважала, що при поділі будинку суд послався на експертизу, яка була проведена з порушенням чинного законодавства. Під час проведення експертизи невідомі особи без достатньої правової підстави незаконним шляхом без дозволу скаржника проникли на прибудинкову територію, перелізши через паркан, та при проведенні експертизи вийшли за межі законних повноважень. Крім того, експерт не був всередині будівлі, однак визначено варіант розподілу житла та земельної ділянки без врахування пояснень власника будівлі.

Наводила зміст ст. 318, 319 ЦК України, вказувала, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника в нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначала, що суд при ухваленні рішення посилався на висновки експертизи, однак грубі порушення законодавства України не дозволяють враховувати її результати при вирішенні спору. Компанія, яка провела експертизу, є приватною, призначення судових експертиз та експертних досліджень повинно доручатися судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України.

Під час розгляду справи судом не враховано відкриття кримінального провадження, учасниками якого є позивач та відповідач. Відкриття кримінального провадження є обставиною, яка безпосередньо стосується спірних правовідносин і в рамках цього провадження відбувається судове розслідування щодо фактів та обставин, які мають юридичне значення для вирішення спору. Проте суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та вирішуючи спір, не встановив фактів, які підлягають з`ясуванню, зокрема наявності між співвласниками будинку угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою, в тому числі з моменту набуття сторонами прав на земельну ділянку, та наявність чи відсутність згоди обох сторін на такий порядок.

Вказувала, що відповідно до розподілу майна на першому поверсі відповідачу залишили одну спальню, а стосовно площі кухні та вітальні, які є загальними для користування, їй взагалі не зрозумілі принципи розподілу, та не зрозуміло, ким і за чий рахунок мають бути проведені переобладнання. Також вихід з вітальні в сад заблоковано, оскільки земельна ділянка під самі двері надана позивачу, що позбавляє відповідача можливості навіть обслуговувати двері із зовнішньої сторони будівлі. На другому та третьому поверсі всі житлові приміщення виділені позивачу з наданням їй переваги, а на частку третього поверху ОСОБА_1 повинна підніматися, минуючи другий поверх.

Земельна ділянка розділена вузькою смугою і є паркомісцем.

Зауважувала, що частки кожного зі співвласників нерухомого майна на даний час є спірними, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Вказувала, що наведені обставини свідчать про порушення судом засад безсторонності та об`єктивності суду.

Від позивача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вважаючи апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції - законним, обґрунтованим, постановленим судом з додержанням норм матеріального і процесуального права. Наводила власні спростування проти аргументів апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

В судове засідання 12 липня 2023 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, від її представника ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю бути присутнім за особистими обставинами (стан здоров`я, реабілітація), однак будь-яких доказів на підтвердження даних обставин до клопотання надано не було.

Відповідно до п. 2, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, оскільки відповідач належним чином обізнана про рух справи та повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, її неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки докази поважності причин неявки до клопотань представником відповідача не додані, а також з урахуванням необхідності розгляду справи в передбачений законом строк, враховуючи, що в апеляційній скарзі стороною відповідача вже викладені її доводи, апеляційний суд прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання про відкладення розгляду справи, поданого представником відповідача, та про можливість розгляду справи у відсутності сторони відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 про поділ садового будинку і земельної ділянки, суд першої інстанції виходив із того, що сторони є співвласниками нерухомого майна в рівних частках, спір між ними щодо розміру часток відсутній, жодна із сторін не претендує на якусь частину площі, яка належить на праві часткової власності іншому, поділ часток сторін відповідає розміру часток в спірному майні, тому позовна вимога щодо поділу в натурі між співвласниками спірного майна, шляхом виділення у власність позивачу та відповідачу по частині садового будинку, а також похідна вимога про поділ земельної ділянки в натурі, підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2006 року в справі № 2-2990/2006 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків та зустрічним позовом про визнання права власності та зобов`язання не чинити перешкод в реалізації права власності та звільнення будинку зустрічний позов задоволено, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 , пл. 283,3 кв.м., розташований на земельній ділянці пл. 0,0605 га. в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у реалізації права власності на будинок (а. с. 20 - 21 т. 1).

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2006 року в справі № 2-2990/2006 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків та зустрічним позовом про визнання права власності та зобов`язання не чинити перешкод в реалізації права власності та звільнення будинку визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках право власності на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 , пл. 283,3 кв.м., розташований на земельній ділянці пл. 0,0605 га. в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у реалізації права власності на будинок (а. с. 22 - 23 т. 1).

Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08 вересня 2021 року, садовий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках 16 листопада 2006 року за реєстровим № 7807 (а. с. 25 т. 1).

На а. с. 25 - 26 т. 1 знаходяться копії державних актів на право власності на земельну ділянку від 26 квітня 2004 року КВ № 121625 та КВ № 121962, виданих Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), згідно яких ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками кожна по частині земельної ділянки з кадастровим номером :91:440:0014, пл. 0,0606 га. по АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 серпня 2003 року.

Згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :91:440:0014 має цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, вид використання - для ведення садівництва (а. с. 28 - 29 т. 1).

На а. с. 34 - 41 т. 1 знаходиться копія технічного паспорту на садовий (дачний) будинок в АДРЕСА_7 .

Відповідно до висновку експерта № 1295/10-2022 від 10 жовтня 2022 року за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом Свістуновим І.С. на підставі договору від 15 грудня 2022 року, укладеного з ОСОБА_2 , поділ будинку є технічно можливим.

У вступній частині висновку зазначено, що 26 січня 2022 року експертом проведено натурне обстеження об`єктів дослідження: садового будинку АДРЕСА_8 та земельної ділянки з кадастровим номером :91:440:0014 пл. 0,0605 га. за адресою АДРЕСА_5 , огляд проведено в присутності ОСОБА_2 . Доступ експерту до приміщень будинку та території земельної ділянки забезпечено не було. Згідно висновків експерта, поділ садового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників в розмірі по та наданої на дослідження схеми поділу будинку від 15 грудня 2021 року, є технічно можливим. На розгляд запропоновано технічно можливий варіант № 1 поділу приміщень садового будинку та господарських споруд між співвласниками, розроблений відповідно до часток співвласників в розмірі по , площі садового будинку та схеми поділу будинку від 15 грудня 2021 року. Можливий варіант поділу приміщень будинку, із зазначенням приміщень будинку, які пропонується виділити співвласникам в особисту приватну власність в якості окремих квартир, та залишити в спільній частковій власності та спільному користуванні співвласників в рівних частках, викладено у дослідницькій частині даного висновку та таблиці № 6 і зображено на схемі поділу приміщень будинку. Поділ земельної ділянки з кадастровим номером :91:440:0014 пл. 0,0605 га. за адресою АДРЕСА_5 , згідно часток співвласників в розмірі по та наданої на дослідження схеми поділу земельної ділянки від 15 грудня 2022 року, є технічно можливим (а. с. 119 - 139 т. 1).

На а. с. 171 т. 1 знаходиться витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000576, зареєстрованого 15 червня 2022 року згідно фабули якого, до Подільського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала слідчого судді Подільського районного суду м. Києва № 756/1735/22 від 01 червня 2022 року щодо внесення відомостей до ЄРДР.

На а. с. 186 - 187 т. 1 знаходиться копія довідки Подільського УП ГУНП у м. Києві від 01 листопада 2021 року про те, що 13 жовтня 2021 року до Подільського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_2 , згідно якої, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками будинку за адресою АДРЕСА_1 , але в якийсь момент ОСОБА_1 змінила замки та поселилась і користується будинком та земельною ділянкою на свій розсуд, а доступ не надає. Також із заявою звернулась ОСОБА_1 , про те, що на протязі останніх п`яти місяців ОСОБА_2 вимагала повернути грошові кошти, які є спірними в їх відносинах. На зроблені пропозиції, щоб всі спірні питання вирішити в судовому порядку, ОСОБА_2 відповідала нецензурними словами та погрозами. Після проведеної перевірки встановлено, що у даному випадку наявні ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до апеляційної скарги надано нові докази, а саме копію ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року в справі № 758/1179/23.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 3 ст. 83 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи із наведеного, з урахуванням вимог ч. 12, 13, 83, 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач не надала доказів неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, клопотань про поновлення строку для подання доказів та про приєднання нових доказів у апеляційній скарзі не заявлено, тому апеляційний суд не має процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці докази.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

В постанові Верховного Суду від 01 червня 2023 року в справі № 520/21041/18 (провадження № 61-7727св22) викладено правовий висновок, згідно якого системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц (провадження 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (№ 61-19073св20).

При поділі житлового будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона становить, а також, які підсобні будівлі передаються.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Судом встановлено, що на підтвердження обставин можливості поділу у натурі між співвласниками спірного майна позивачем надано схеми поділу такого майна від 15 грудня 2021 року (а. с. 42 - 43 т. 1) та висновок експертизи від 10 жовтня 2022 року № 1295/10-2022 за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, наданий судовим експертом Свістуновим І.С. (а. с. 119 - 139 т. 1).

Повно та всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції встановив, що експертом надано висновок про технічну можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників в розмірі по 1/2 частини та наданої позивачем на дослідження схеми поділу будинку від 15 грудня 2021 року, яка відповідає запропонованому експертом варіанту № 1 поділу приміщень будинку між співвласниками, розробленого відповідно до часток співвласників в розмірі по 1/2, площі садового будинку та схеми поділу будинку від 15 грудня 2021 року, із зазначенням приміщень будинку, які пропонуються виділити співвласникам в особисту приватну власність в якості окремих квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , та групу приміщень № 1, яка залишається в спільній частковій власності співвласників в рівних частках, про що вбачається з дослідницької частини висновку експерта та таблиці № 6 (Варіант № 1 поділу приміщень будинку) та схеми поділу приміщень будинку.

У таблиці № 6 висновку експерта зазначені номери, назви та площі приміщень будинку до поділу будинку на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та групу приміщень АДРЕСА_2 , згідно технічного паспорту на садовий (дачний) будинок від 18 липня 2006 року, який міститься у матеріалах справи, а також зазначені номери, назви та площі приміщень квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 та групи приміщень АДРЕСА_2 , після поділу будинку, згідно схеми поділу будинку від 15 грудня 2021 року, площа часток співвласників в будинку від загальної та житлової площі будинку до його поділу, та площа загальної та житлові площі квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та групи приміщень № 1 після поділу будинку.

Згідно даних таблиці № 6 висновку експерта пропонується поділити приміщення будинку на три частини:

- виділивши співвласнику АДРЕСА_2 ( ОСОБА_2 ), - приміщення квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 119,75 кв.м, в т.ч. житлова - 61,35 кв.м, що складається з розташованих на 1-му поверсі будинку приміщень, а саме: № 1 (коридор) площею 13,4 кв.м, № 2 (кухня) площею 19,7 кв.м, № 3-1 (житлова) площею 20,0 кв.м, № 3-2 (коридор) площею 11,7 кв.м, № 4-1 (коридор) площею 1,9 кв.м, №5 (санвузол) площею 7,6 кв.м, № 7 (житлова) площею 22,5 кв.м, № 8 (підсобна) площею 0,9 кв.м., та приміщень мансардного поверху будинку, а саме: № 17-1 (житлова) площею 18,85 кв.м, № 18 (санвузол) площею 3,2 кв.м, що становлять 42/100 частин від загальної площі будинку;

- виділивши співвласнику №2 ( ОСОБА_1 ), - приміщення квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 119,75 кв.м, в т.ч. житлова - 60,45 кв.м, що складається з розташованих на 2-му поверсі Будинку приміщень, а саме: № 9-1 (хол) площею 7,8 кв.м, № 9-2 (хол) площею 13,8 кв.м, № 10 (санвузол) площею 8,3 кв.м, № 12 (житлова) площею 17,1 кв.м, № 13 (кухня) площею 18,3 кв.м, №14 (гардеробна) площею 3,5 кв.м, №15 (житлова) площею 14,9 кв.м, №16 (гардеробна) площею 3,6 кв.м, та приміщень мансардного поверху будинку, а саме: № 17-2 (житлова) площею 28,45 кв.м, № 17-3 (санвузол) площею 4,0 кв.м, що становлять 42/100 частин від загальної площі будинку;

- залишити у спільній частковій власності позивача та відповідача в рівних частках, - групу приміщень №1, загальною площею 43,8 кв.м, що складаються з приміщень, розташованих на 1-му поверсі будинку, а саме: АДРЕСА_9 (котельня) площею 7,4 кв.м, № 3-3 (коридор) площею 0,9 кв.м, № 4-2 (сходова клітина) площею 10,0 кв.м), приміщень, розташованих на 2-му поверсі будинку, а саме: № 9-3 (хол) площею 3,0 кв.м, № 11 (сходова клітина) площею 17,5 кв.м, та приміщень, розташованих на мансардному поверсі будинку, а саме: № 17-4 (коридор) площею 5,0 кв.м, що становлять 16/100 частин від загальної площі будинку.

У запропонованому експертом варіанті №1 поділу приміщень будинку, відступ від часток співвласників по загальній площі будинку відсутній.

Для реалізації вищенаведеного варіанту експертом запропоновано співвласникам провести наступні ремонтно-будівельні роботи:

- між коридором № 1 (площею 13,4 кв.м) та кухнею № 2 (площею 19,7 кв.м), коридором № 1 (площею 13,4 кв.м) та житловою кімнатою № 7 (площею 22,5 кв.м), - пробити нові дверні прорізи, з подальшим влаштуванням внутрішніх дверних блоків із штукатуренням укосів (фактично виконано);

- в зовнішній стіні тильного фасаду прибудови (літ. «ж») - котельні № 6 (площею 7,4 кв.м), - демонтувати віконний блок, з подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів;

- в зовнішній стіні правого фасаду будинку (літ. «Ж»), сходовій клітині № 4 (площею 11,9 кв.м), - демонтувати віконний блок, з подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів;

- влаштувати нові перегородки з дверними прорізами, які розділять вітальню АДРЕСА_8 (площею 32,6 кв.м) на приміщення в частках: 61/100, 36/100 та 3/100, з відповідними функціональними призначеннями та новою нумерацією: житлова кімната № 3-1 (площею 20,0 кв.м), коридор № 3-2 (площею 11,7 кв.м) та коридор № 3-3 (площею 0,9 кв.м), а також які розділять сходову клітину № 4 (площею 11,9 кв.м) в частках: 16/100, 84/100, на приміщення з відповідним функціональним призначенням та новою нумерацією: коридор № 4-1 (площею 1,9 кв.м) та сходову клітину № 4-2 (площею 10,0 кв.м.), та які розділять коридор № 1 (площею 13,4 кв.м) та коридор № 3-2 (площею 11,7 кв.м.), утворений внаслідок поділу вітальні № 3 (площею 32,6 кв.м);

- влаштувати нові перегородки з дверними прорізами, які розділять хол № 9 (площею 24,6 кв.м) на приміщення в частках: 32/100, 56/100 та 12/100, з відповідними функціональними призначеннями та новою нумерацією: хол № 9-1 (площею 7,8 кв.м), хол № 9-2 (площею 13,8 кв.м) та хол № 9-3 (площею 3,0 кв.м);

- в житловій кімнаті № 13 (площею 18,3 кв.м), - передбачити заходи щодо зміни її функціонального призначення на кухню № 13 (площею 18,3 кв.м) (в т.ч. з влаштування системи вентиляції, каналізації, водопостачання, газопостачання та ін.);

- влаштувати нові перегородки з дверними прорізами, які розділять житлову кімнату № НОМЕР_2 (площею 56,3 кв.м) на приміщення в частках: 33/100, 51/100, 7/100 та 9/100, з відповідним функціональними призначеннями та новою нумерацією: житлова кімната № 17-1 (площею 18,85 кв.м.), житлова кімната № 17-2 (площею 28,45 кв.м), санвузол № 17-3 (площею 4,0 кв.м) та коридор № 17-4 (площею 5,0 кв.м), передбачивши заходи щодо зміни функціонального призначення приміщення з житлової кімнати на санвузол № 17-3 (в т.ч. влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання, та ін.).

Експерт також дійшов висновку про технічну можливість поділу земельної ділянки, згідно з часток співвласників в розмірі по 1/2 та наданої позивачем на дослідження схеми поділу земельної ділянки від 15 грудня 2021 року, для чого експерт запропонував варіант № 1 поділу земельної ділянки між співвласниками, розроблений відповідно до часток співвласників в розмірі по 1/2, площі земельної ділянки та наданої позивачем на дослідження схеми поділу земельної ділянки від 15 грудня 2021 року, з урахуванням варіанту № 1 поділу приміщень будинку, викладеного у даному висновку експерта, таблиці №6 даного висновку експерта та схеми поділу приміщень будинку шляхом поділу земельної ділянки на земельні ділянки № НОМЕР_3 та АДРЕСА_3 , які пропонуються виділити співвласникам в особисту приватну власність, та земельну ділянку АДРЕСА_8 , яку експерт пропонує залишити в спільній частковій власності співвласників в рівних частках, про що викладено у дослідницькій частині висновку експерта (варіант № 1 поділу земельної ділянки) і що зображено на схемі поділу земельної ділянки.

Для реалізації вищенаведеного варіанту № 1 поділу земельної ділянки, викладеного у даному висновку експерта, експерт пропонує:

- для забезпечення доступу до відповідної частини будинку, - квартири АДРЕСА_2 , виділеної співвласнику АДРЕСА_2 , та її обслуговування, пропонується виділити співвласнику № 1 земельну ділянку площею 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га), що на схемі поділу земельної ділянки позначена під № 1 (зображена зеленим кольором), яка проходить по точках: 2-3-4-5-13-14-15-16-17-18-19-10-2, зі сторонами: 12,68 м - 30,3 м - 5,94 м - 11,23 м - 4,38 м - 2,0 м - 2,34 м - 5,75 м - 10,98 м - 7,14 м - 2,0 м - 3,24 м,

- для забезпечення доступу до відповідної частини будинку, - квартири АДРЕСА_3 , виділеної співвласнику АДРЕСА_3 , та її обслуговування, пропонується виділити співвласнику № 2 земельну ділянку площею 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га), що на схемі поділу земельної ділянки позначена під № 2 (зображена жовтим кольором), яка проходить по точках: 1-2-10-19-20-21-22-23-15-14-13-5-6-7-8-1, зі сторонами:7,35 м - 3,24 м - 2,0 м - 4,81 м - 10,95 м - 1,85 м - 2,34 м - 4,35 м - 2,0 м - 4,38 м - 11,23 м - 14,05 м - 12,48 м - 6,54 м - 11,17 м,

- залишити у спільній частковій власності співвласників, в рівних частках (по 1/2 частині) земельну ділянку площею 141,3 кв.м (округленно 0,0141 га), що на схемі поділу земельної ділянки позначена під № 3 (зображена блакитним кольором), яка проходить по точках: 15-16-17-18-19-20-21-22-23-15, зі сторонами: 2,34 м - 5,75 м - 10,98 м - 7,14 м - 4,81 м - 10,95 м - 1,85 м - 2,34 м - 4,35 м.

Експерт також зазначає, що площі земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які пропонується виділити співвласникам в особисту приватну власність, є рівними (по 231,85 кв.м (округленно 0,0232 га) для кожного співвласника. При цьому, земельна ділянка № НОМЕР_4 , площею 141,3 кв.м. (округленно 0,0141 га), залишається співвласникам у спільну часткову власність, у рівних частках.

Отже, враховуючи те, що взаємної згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, суд першої інстанції, проаналізувавши та надавши оцінку зібраним у справі експертному висновку, іншим доказам у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що за наслідками розгляду цієї справи за необхідне слід провести розподіл житлового будинку за варіантом № 1 висновку експерта від 10 жовтня 2022 року № 1295/10-2022 за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, наданий судовим експертом Свістуновим І.С., як найбільш оптимальним для сторін.

При цьому суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позову щодо встановлення обмеження у використанні земельної ділянки для забезпечення сторонам можливості доступу, обслуговування та поточного ремонту конструкцій садового будинку, оскільки позивачем не надано доказів порушення відповідачем її прав на користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою та оскільки обраний вид обмеження не відповідає вимогам ч. 2 ст. 111 ЗК України, якою визначено вичерпний перелік обмежень прав на земельну ділянку.

Крім того, судом відмовлено за недоведеністю у задоволенні позову про вселення позивача у садовий будинок, оскільки у суду відсутні дані, які б свідчили про існування перешкод у користуванні позивачем своєю власністю.

Апеляційний суд враховує, що позивач ОСОБА_2 не оскаржувала рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, а відповідач ОСОБА_1 , хоча і просила скасувати судове рішення в цілому, проте заперечень проти висновків суду першої інстанції в частині відмови в позові її апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги, що експертиза проведена з порушенням вимог чинного законодавства, і під час її проведення невідомі особи без достатньої правової підстави незаконним шляхом без дозволу ОСОБА_1 потрапили на прибудинкову територію, перелізши через паркан, та при проведенні експертизи вийшли за межі законних повноважень, не підтверджуються будь-якими доказами, ґрунтуються на припущеннях та відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд враховує, що відповідач самостійно не зверталась за висновком експерта і такого висновку до суду першої інстанції не подавала, а також не заявляла клопотань про призначення експертизи судом відповідно до ст. 103 ЦПК України.

Враховуючи те, що під час розгляду справи судом не встановлено обставин, визначених статтею 113 ЦПК України для призначення повторної або додаткової експертиз, а відповідач таких клопотань не заявляла, апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги стосовно недоліків висновку експерта від 10 жовтня 2022 року № 1295/10-2022, зокрема, що експерт не досліджував будівлю зсередини, не врахував пояснень відповідача при визначенні варіантів поділу житла, а також в частині незгоди з нерівномірною, на її думку, і такою, що має переваги для позивача, схемою поділу житлових приміщень в будинку, неможливістю виходу з вітальні в сад та поділу земельної ділянки, яка використовується як паркомісце.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідач не позбавлена можливості встановити відповідний сервітут на свою користь в порядку, передбаченому ст. 100 ЗК України.

Доводи апеляційної скарги, що судом не вирішено питання, ким і за чий рахунок підлягають проведенню ремонтно-будівельні роботи, не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції про поділ майна в натурі, оскільки вказане питання може бути вирішене на стадії виконання судового рішення між співвласниками на їх розсуд.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що призначення судових експертиз та експертних досліджень повинно доручатися судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, з огляду на положення ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», відповідно до якої виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза не відносяться до видів експертиз, передбачених ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», а відтак проведення експертного дослідження на замовлення позивача в даній справі не порушує вимог ст. 102 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що судом не встановлювалась наявність між співвласниками будинку угода про порядок користування спірною земельною ділянкою, наявність чи відсутність згоди обох сторін на такий порядок, правильних висновків суду першої інстанції про поділ майна в натурі не спростовують, оскільки відповідачем не повідомлено про наявність будь-якого іншого порядку користування земельною ділянкою, який склався між сторонами, і якому б запропонований експертом варіант поділу земельної ділянки не відповідав.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що частки кожного зі співвласників нерухомого майна на даний час є спірними, оскільки зазначені частки в праві власності сторін на садовий будинок та земельну ділянку, які є предметом спору в цій справі, встановлені рішеннями Святошинського районного суду м. Києва в 2006 році і відповідачем не надано доказів скасування або зміни таких рішень.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції було проігнороване клопотання про відкладення судового засідання та залучення свідків, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3, 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 91 ЦПК України заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ст. 43, 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання на 06 жовтня 2022 року визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 96 т. 1). Копію ухвали відповідачем ОСОБА_1 одержано 07 листопада 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 105 т. 1).

09 листопада 2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельником Р.В. подано до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 150 т. 1).

28 листопада 2022 року ОСОБА_1 та її представником - адвокатом Мельником Р.В. подано до суду заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з тим, що 25 листопада 2022 року було надіслано до Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві щодо матеріалів кримінального провадження № 0000576 від 16 червня 2022 року про погрози вбивством, і на сьогоднішній час їм досі невідомо результати розгляду заяви, яка пов`язана з цією справи спірним майном (а. с. 158, 163 т. 1).

В підготовчому засіданні 28 листопада 2022 року розглянуто клопотання сторони відповідача про відкладення розгляду справи, проти якого заперечувала представник позивача, за наслідками обговорення клопотання в його задоволенні відмовлено, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 16 грудня 2022 року (а. с. 165 - 166 т. 1).

14 грудня 2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельником Р.В. подано до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні, а також в зв`язку з ненаданням відповіді управлінням поліції на адвокатський запит щодо матеріалів кримінального провадження № 0000576 (а. с. 170 т. 1).

03 лютого 2023 року в судовому засіданні представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельником Р.В. заявлено клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що було подано скаргу на постанову про закриття кримінального провадження (а. с. 188 т. 1).

06 лютого 2023 року в судовому засіданні представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельником Р.В. заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки розгляд скарги на постанову про закриття кримінального провадження було відкладено, і у нього заявлено клопотання про виклик позивача для допиту в якості свідка (а. с. 203 т. 1). За наслідками обговорення клопотання в його задоволенні відмовлено, оскільки розгляд скарги в кримінальному провадженні не стосується даної справи.

Відтак, оскільки відповідач не скористалася правом подання відзиву на позовну заяву, нею в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження не заявлено клопотання про виклик свідка та не надано докази, якими підтверджуються заперечення проти позову, в установлений судом строк, не повідомлено про наявність таких доказів і неможливість їх подання у зазначений строк, не наведено доводів, яким чином вказана скарга в кримінальному провадженні відноситься до предмету позову про поділ в натурі майна, яке перебуває в спільній частковій власності, а також не зазначено, яким чином введення воєнного стану в Україні завадило конкретно відповідачу вчасно скористатися своїми процесуальними правами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції проігноровано клопотання про відкладення розгляду справи та залучення свідків, порушено право на захист в умовах воєнного стану, оскільки таке клопотання було прийняте та розглянуто судом по суті з дотриманням вимог ЦПК України, та відмовлено в задоволенні клопотання з підстав його необґрунтованості.

Зазначені дії суду відповідають ч. 2 ст. 214 ЦПК України, відповідно до якої головуючий у судовому засіданні спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Апеляційний суд також враховує, що позивачем в даній справі обрано спосіб участі в судовому процесі через представника, зокрема в судовому засіданні 06 лютого 2023 року, під час якого представником позивача надано відповіді на всі питання представника відповідача по суті справи, а відтак доводи апеляційної скарги, що позивач могла особисто повідомити обставини, що стосуються предмету доказування, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Крім того, в мотивувальній частині рішення судом надано оцінки аргументам сторони відповідача щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань, наявності відомостей, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо погрози вбивством відносно відповідача, оскільки такі аргументи не стосуються предмету доказування, а саме поділу в натурі майна, що є в спільній частковій власності сторін.

Доводи апеляційної скарги, що відкриття кримінального провадження, учасниками якого є позивач та відповідач, є обставиною, яка безпосередньо стосується правовідносин, що є предметом спору, і в рамках кримінального провадження відбувається розслідування щодо фактів та обставин, які мають юридичне значення для вирішення даного спору, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки є абстрактними і на будь-які конкретні факти та обставини не вказують.

Доводи апеляційної скарги в частині об`єктивного побоювання відповідача щодо належної безсторонності судді Подільського районного суду м. Києва не підтверджуються належними та допустимими доказами, крім того, під час розгляду справи відповідач не скористалася правом на подання заяви про відвід.

Апеляційний суд звертає увагу, що вимога про направлення справи до розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, що передбачене ст. 378 ЦПК України, жодним чином не обґрунтована, оскільки відповідачем не наведено доказів, що рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), враховуючи, що спірне нерухоме майно знаходиться в межах територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки суду першої інстанції, яким була надана належна правова оцінка, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 липня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.