КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4337/2023
справа №752/3710/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Панов Дмитро Ігорович, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Чередніченко Н.П.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС", третя особа: ТОВ "Вердикт Капітал", про визнання недійсним договору,-

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору.

Позовні вимоги мотивує тим, що протягом жовтня-листопада 2021 року від відповідача на телефонний номер позивачки направлені смс-повідомлення про наявність простроченої заборгованості.

Вказує, що їй стало відомо про факт укладення 26 вересня 2021 року між нею та відповідачем кредитного договору №3802127, за умовами якого позивач нібито отримала кредит в сумі 5000,10 грн.

Окрім вказаного, позивачці стало відомо про подання третіми особами від її імені до різних фінансових установ 53-х заяв на отримання кредиту. В зв`язку із шахрайськими діями третіх осіб, позивачкою подано до правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Позивачка стверджує, що спірний договір вона не підписувала, грошові кошти не отримувала та жодної заявки на отримання грошових коштів у відповідача не направляла.

Вказує, що оскільки оспорюваний договір укладений без належного волевиявлення позивачки, відтак наявні підстави для визнання цього договору недійсним.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати кредитний договір №3802127 від 26 вересня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" недійсним.

Голосіївський районний суд міста Києва рішенням від 17 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Пановим Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що за договором про відступлення права вимоги, укладеного між відповідачем та ТОВ "Вердикт Капітал", до останнього перейшли права первісного кредитора у спірному зобов`язанні.

Зазначає, що у серпні 2022 року від представника відповідача до суду надійшли пояснення, відповідно до яких відповідач вказував на те, що не є належним відповідачем.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року судом витребувано належним чином завірену копію кредитного договору.

Вказує, що у вересні 2022 року від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої сторона відповідача вказала, що не має можливості надати витребувані докази, оскільки такі знаходяться у нового кредитора.

Вказує, що новий кредитор не направляло позивачу будь-яких повідомлень/доказів щодо заміни кредитора.

Зазначає, що оскільки позивачка не знала і не могла знати про заміну кредитора за кредитним договором, суд мав можливість відповідно до статті 55 ЦПК України самостійно залучити нового кредитора як відповідача.

Посилається на порушення норм процесуального права.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

До апеляційної скарги додано клопотання про заміну відповідача.

Клопотання мотивує тим, що у рішенні суду першої інстанції вказано про те, що за договором №29/11-1 про відступлення права вимоги, укладеним між відповідачем та ТОВ "Вердикт Капітал" до останнього перейшли права первісного кредитора у спірному зобов`язанні. Уважає, що ТОВ "Вердикт Капітал" є правонаступником відповідача.

Відтак, з посиланням на статтю 55 ЦПК України, просить суд замінити ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" на його правонасутпника - ТОВ "Вердикт Капітал".

24 січня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС".

В обґрунтування відзиву вказує, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову.

Звертає увагу, що визначення відповідачів, предмету та підстав позову є правом позивача.

Вказує, що сторона позивача має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, користуватися належними їй процесуальними правами.

Вказує, що починаючи із серпня 2022 року сторона позивача мала дійсні відомості про те, що ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" не є належним відповідачем у справі. Позивачкою не було заявлено клопотання про залучення до участі у справі належного відповідача та/або співвідповідача.

Звертає увагу, що клопотання про заміну відповідача, скаржником додано до апеляційної скарги, що у свою чергу підтверджує законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Пославшись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

09 лютого 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивачки надійшла відповідь на відзив.

Вказує, що не погоджується із доводами відзиву, оскільки позивачка не отримувала відзив відповідача на апеляційну скаргу, оскільки такий було направлено відповідачем на адресу, де не проживає позивачка. Вказує, що у позовній заяві зазначано адресу проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 - офіс представника позивача.

Звертає увагу, що відправлений позивачем лист, був повернутий із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вказує, що відповіддю №2529 від 13 грудня 2021 року на адвокатський запит відповідач не надав жовдної інформації про те, що право вимоги по спірному кредитному договору було відступлено третій особі, хоча сам договір укладено 29 листопада 2021 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі як третю особу ТОВ "Вердикт Капітал".

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Гордієнко С.Д. доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивачка пред`явила позов до відповідача ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору №3802127 від 26 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та позивачкою. Однак за договором №29/11-1 про відступлення права вимоги, укладеним між відповідачем та ТОВ «Вердикт Капітал», до останнього перейшли права первісного кредитора у спірному зобов`язанні. За таких обставин, суд першої інстанції зробив висновок, що ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» не є належним відповідачем у даній справі.

Також суд зазначив, що сторона позивача в ході розгляду справи клопотань про залучення до участі у справі як співвідповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» або заміну неналежного відповідача належним не заявляла. Відтак, суд уважав, що позов пред`явлено до неналежного відповідча і з цих підстав відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачка просить визнати недійсним кредитний договір №3802127 від 26 вересня 2021 року, укладений між нею та ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС".

29 листопада 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (кредитор) укладено договір №29/11-1 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами.

Відповідно до умов укладеного договору, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Згідно даних реєстру боржників, ТОВ «Вердикт Капітал» з одного боку, а ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», з іншого боку, на виконання договору №29/11-1 від 29 листопада 2021 року підписали реєстр боржників про відступлення ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, у тому числі відносно боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 509 ЦК України визначає цивільно-правове зобов`язання, як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Поняття цивільно-правового договору визначено в статті 626 ЦК України, згідно якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом першої інстанції помилково ототожнено поняття "договір" та "зобов`язання", внаслідок чого суд помилково уважав, що у цій справі про визнання недійсним договору, укладеного між позивачкою та ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС", належним відповідачем є особа, до якої перейшло право вимоги у зобов`язанні. Проте за обставин цієї справи правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не має наслідком правонаступництво юридичної особи.

Доводи апеляційної скарги в частині вчинення процесуальних дій щодо заміни відповідача колегія суддів відхиляє, оскільки такі твердження не ґрунтуються на нормах ані матеріального, ані процесуального права.

Отже колегія суддів уважає неправильними висновки суду, якими обґрунтовано відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, заявляючи вимоги про визнання правочину недійсним, позивачка стверджує, що оспорюваний правочин вона не підписувала та грошових коштів не отримувала.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, оскільки є невчиненими. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц.

Відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити із наведених вище мотивів.

Суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позовних вимог, навів неправильні мотиви щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задовольняється частково, рішення суду належить змінити шляхом викладення мотивувальної частину рішення суду в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Панов Дмитро Ігорович, задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 07 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова