17.04.2023 Справа № 243/9211/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25.03.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KTS0AN91000013. Згідно вказаного договору банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 76 492,24 грн. на термін до 22.03.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

Позивач відповідно до статті 1054 ЦК України, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору №KTS0AN91000013, у зв`язку з чим 12.05.2009 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 24.05.2011 року звернено стягнення на предмет застави. Однак, винесене рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, вищевказаним рішенням суду, з ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення за кредитним договором за період з 25.03.2008 року по 08.05.2009 року, а за період після подання позовної заяви з 13.05.2009 року по 22.07.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 60 119,46 грн., яка складається з наступного: 44 924,58 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 15 194,88 грн. - 3% річних від простроченої суми.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 60 119,46 грн. за кредитним договором №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року.

21.10.2020 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області прийнято до розгляду позовну та відкрито провадження по справі за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

18.11.2020 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області передано матеріали цивільної справи за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

13.01.2021 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11.07.2022 року представник відповідача, адвокат Фесенко А.Л. відповідно до вимог ст.178 ЦПК України подав відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи відзив тим, що вказана у позовній заяві нібито існуюча заборгованість за кредитним договором №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року не підтверджується достовірними доказами. Звертаючись до суду з позовом банком на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подано лише розрахунок заборгованості, який не може бути належним доказом існування заборгованості. Матеріали справи не містять виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , документів які підтверджують реалізацію заставного майна - легкового автомобілю «DAEWOO NEXIA» д.н.з. НОМЕР_1 , який був предметом кредитно-заставного договору №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року та документів підтверджуючих внесення відповідної суми від реалізації заставного майна на рахунок погашення кредиту. Розмір наданого кредиту зазначеного банком у позовній заяві, у розмірі 76 492,24 грн. не відповідає доданому до позовної заяви кредитно-заставному договору №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року, оскільки згідно до п.17.1.1. вказаного договору сума кредиту становить 61 771,04 грн. Крім того, зазначена сума 61 771,04 грн. також вказана в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпра від 24.05.20211 року. Разом з тим, відповідно до п.17.1.5. кредитно-заставного договору №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року, строк повернення кредиту - 22.03.2013 року. Відповідно до п.14.11. вказаного договору, сторони встановили строки позовної давності для стягнення кредиту, неустойки, процентів за користування кредитом у 5 років. Позивач достроково звернувся до суду про стягнення застави - легкового автомобіля за кредитно-заставним договором, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом. Звертаючись до суду 20.10.2020 року з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до вимог статті 178 ЦПК України позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого, 25.03.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KTS0AN91000013. Згідно вказаного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 76 492,24 грн. на термін до 22.03.2012 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитного договору, 12.05.2009 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 24.05.2011 року звернено стягнення на предмет застави. Однак, винесене рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, за період після подання позовної заяви з 13.05.2009 року по 22.07.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 60 119,46 грн., яка складається з наступного: 44 924,58 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 15 194,88 грн. - 3% річних від простроченої суми. Крім того, 08.04.2013 року предмет застави було реалізовано та кошти від реалізації направлено на погашення заборгованості. Однак, коштів від реалізації застави виявилось недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, а тому зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не припинилися, право вимоги банку про повернення кредиту і сплату процентів залишилось дійсним.

27.01.2023 року представник відповідача, адвокат Фесенко А.Л. подав до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач так і не пояснив суму кредиту у розмірі 76 492,24 грн., яка суперечить кредитно-заставному договору №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року. Не обґрунтовано підстав для звернення до суду після спливу строку позовної давності. Крім того, стороною позивача не надано документів, які підтверджують реалізацію заставного майна та документів, які підтверджують внесення відповідної суми від реалізації заставного майна на рахунок погашення зазначеного кредиту. Надана копія меморіального ордеру не є належним доказом у відповідності до вимог ст.95 ЦПК України, оскільки вказаний меморіальний ордер не містить печатки банку, підпису уповноваженої особи та з нього не вбачається на підставі яких документів і за яку суму реалізовано заставний автомобіль.

17.04.2023 року представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

17.04.2023 року відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду заяву розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

25.03.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитно-заставний договір №KTS0AN91000013 відповідно до якого, за цим договором банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов`язань за договором, позичальник надає банку предмет застави в заставу (п.2.1. та п.2.2.).

Відповідно до п.17.1.1., 17.1.3. кредитно-заставного договору, загальний розмірі кредиту 61 771,04 грн. Частина кредиту в розмірі 57 640,00 грн. надається з метою придбання позичальником автомобіля. Частина кредиту в розмірі 2 944,24 грн. надається з метою оплати перших страхових платежів за договором страхування на перший рік дії кредиту. Частина кредиту в розмірі 34,00 грн. надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному Реєстрі. Частина кредиту в розмірі 1 152,80 грн. надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту.

Пунктом 17.1.4. та пунктом 17.1.5. кредитно-заставного договору визначена дата видачі кредиту - не пізніше 25.03.2008 року, дата погашення - 22.03.2013 року.

Сторони погодили, що на дату підписання договору вартість предмета застави, автомобіля «DAEWOO NEXIA 1.5», 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , становить 57 740,00 грн. (п.17.9., 17.10.).

Згідно до п.14.11. кредитно-заставного договору сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю п`ять років.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 625 ЦК України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за кредитно-заставним договором, позивач 23.06.2009 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - задоволено. Передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставне майно - легковий автомобіль марки «DAEWOO» модель «NEXIA 1.5», 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 . В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року станом на 08.05.2009 року в розмірі 65 873,49 грн. звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «DAEWOO» модель «NEXIA 1.5», 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, а також отримав судовий захист своїх прав.

Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків, що визначено статтею 76 ЦПК України.

Отже, враховуючи вищевикладені норми, кожна особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх порушених прав, свобод або інтересів. При зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитно-заставним договором №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року, АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що за період з 13.05.2009 року по 22.07.2020 року, після подання позовної заяви про звернення стягнення на предмет застави, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 60 119,46 грн., яка складається з наступного: 44 924,58 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 15 194,88 грн. - 3% річних від простроченої суми, на підтвердження чого надано розрахунок заборгованості.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що 08.04.2013 року предмет застави було реалізовано та кошти від реалізації заставного майна направлено на погашення заборгованості, однак коштів від реалізації предмету застави виявилось недостатньо для погашення заборгованості в повному розмірі, на підтвердження чого надано меморіальний ордер.

Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором

Як вбачається з укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредитно-заставного договору №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року, а саме пункту 17.1.5. дата погашення кредиту 22.03.2013 року.

Отже, існування на сьогоднішній день заборгованості відповідача за кредитно-заставним договором №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року, тягнуть за собою наслідки правомірного застосування статті 625 ЦК України.

Відповідно до положення ст.256 та ст.257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Виходячи зі змісту статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 259 ЦК України, встановлено, що Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 14.11. кредитно-заставного договору №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року,сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю п`ять років

Згідно до ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно до частина 2, 3 статті 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, що встановлено статтею 253 ЦК України.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду від 23.05.2018 року справа №663/2070/15-ц, новий строк позовної давності, після його переривання, починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову.

23.06.2009 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, з урахуванням приписів статті 264 ЦК України, позовна давність встановлена сторонами у кредитно-заставному договорі №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року перервалась.

Відповідно до приписів статей 264, 253 ЦК України, суд приходить до висновку, що новий строк позовної давності почав свій перебіг 24.06.2009 року та закінчився 24.06.2014 року.

Однак, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 лише 20.10.2020 року, тобто за межами строку позовної давності встановленої сторонами у кредитно-заставному договорі №KTS0AN91000013 від 25.03.2008 року, що має наслідком відмову у позові.

Отже, на час звернення АТ КБ «Приватбанк» з вказаним позовом до суду строк позовної давності сплив.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» з 24.06.2009 року знав про порушене право, тобто з наступного дня після пред`явлення позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову саме у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 526, 549, 610, 624, 1049, 1054 ЦК України, статтями 12, 81, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Суддя О.Д. Рудюк