Справа № 132/407/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1316/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 рокуСправа № 132/407/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року, постановлену суддею Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 у справі № 132/407/16-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.02.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.07.2020, за заявою ОСОБА_2 виданий дублікат виконавчого листа, в якому допущено помилку, а саме невірно зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 14.07.2028.

ОСОБА_1 вказує, що згідно судового рішення та положень ст.ст.11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», граничним строком пред`явлення виконавчого документу по справі № 132/407/16-ц до виконання є дата досягнення найстаршою дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , натомість в дублікаті виконавчого листа помилково зазначена інша дата. Дана помилка призвела до безпідставного відкриття виконавчого провадження та стягнення аліментів зокрема на повнолітню дитину, яка вже проживає окремо від матері. Оскільки його обов`язок по сплаті аліментів на утримання найстаршої дитини припинився в силу норм законодавства, а виконавчий документ пред`явлений до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення його до виконання, то відповідно до вимог ст.432 ЦПК України, суд має визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи ухвалу суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до ст.ст. 11,12 ЗУ «Про виконавче провадження» граничним строком саме пред`явлення виконавчого документу о виконання є дата досягнення найстаршою дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . Лише після досягнення донькою повноліття ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та в подальшому його пред`явила до виконання. Тобто, суд не правильно застосував ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 183 СК України, порушив норми ст. 432 ЦПК України, не здійснив повного з`ясування обставин справи щодо припинення обов`язку ОСОБА_1 утримувати повнолітню доньку шляхом стягнення аліментів на користь колишньої дружини.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В судове засідання позивач заявник та ОСОБА_2 не з`явились. Про причини неявки суд не повідомили. Суд вирішив розглянути справу у їх відсутність.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2016 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.17).

23.06.2020 позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу виконавчого листа (а.с. 23).

15.07.2020 ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до 14.07.2028 (а.с.31).

Постановою державного виконавця від 16.08.2022 у ВП № 69601728, відкрите виконавче провадження з виконання дублікату виконавчого листа № 132/407/16-ц, виданого 02.10.2020 Калинівським районним судом Вінницької області (а.с.57).

Постановою державного виконавця від 17.08.2022 у ВП № 69601728, звернуто стягнення на доходи (заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи) боржника ОСОБА_1 (а.с.58).

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідно до дубліката виконавчого листа, строк пред`явлення його до виконання судом визначено до 14.07.2028, тобто до дати досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, що відповідає вимогам ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Також, посилаючись на вимоги ст.ст.11, 12 ЗУ «Про виконавче провадження», судом вказано, що граничним строком пред`явлення виконавчого документу по справі до виконання є дата досягнення найстаршою дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відповідно до положень частин 2, 3 статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Водночас відмовляючи в задоволені заяви щодо визнання дубліката виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд виходив із того, що відсутні підстави, передбачені статтею 432 ЦПК України, оскільки боржником не доведено належними доказами, що дублікат виконавчого листа був виданий помилково або якщо його обов`язок, як боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням або з інших причин.

Колегія суддів цілком погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, вирішуючи питання про виправлення помилок, допущених у виконавчому документі, суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Верховний Суд у постанові від 14 січня 2019 року в справі № 369/8367/16-ц, провадження № 61-10808св18, виклав правовий висновок, згідно якого описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття. Верховний Суд зауважив, що суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначені у статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», де у частині 3 цієї статті визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Так, ухвалою суду за заявою ОСОБА_2 видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, строк пред`явлення його до виконання визначено до 14.07.2028, тобто до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини регулюється положеннями статті 183 СК України.

Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, закон встановлює та гарантує, що частки усіх дітей, на яких судом стягуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого покладається обов`язок сплачувати аліменти, що визначається судом, є рівними. Причому таке правило діє лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Після досягнення найстаршою дитиною повноліття, мати або батько, той, з яким проживають інші діти платника аліментів, на яких також стягуються аліменти, має право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на цих дітей. У даному випадку мова може йти про збільшення розміру аліментів у зв`язку із зменшенням кількості дітей, на утримання яких було визначено єдину, загальну частку від заробітку платника аліментів.

В іншому випадку ч. 3 ст. 183 СК України передбачає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти на неповнолітніх дітей стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, у цьому випадку також діє правило про рівність часток усіх дітей, на яких сплачуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого за рішенням суду покладено обов`язок сплачувати аліменти.

З наведених підстав, апеляційний суд погоджується з правильними висновками суду першої інстанції про відсутність помилки у виконавчому документі.

Щодо визнання дубліката виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вказує на наступне.

Згідно частини 2 статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вказане дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010 дійшов висновку про те, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У той же час, обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Відповідно ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу (ст. 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України).

Як на підставу визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 посилається на обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вирішуючи дане питання суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені заявником обставини не є підставами для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в розумінні ч. 2ст. 432 ЦПК України.

Також, розглядаючи заяву суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що боржником не доведено доказами, що дублікат виконавчого листа був виданий помилково або якщо його обов`язок, як боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням або з інших причин.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява не містить підстав для виправлення помилки у виконавчому документі та визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги дублюють подану заяву ОСОБА_1 у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд, та є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію заявника у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Доводи в апеляційній скарзі не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 червня 2023 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало