Справа № 159/1408/23
Провадження № 2/159/546/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Панечко К.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся із позовом в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 . Спадщину після її смерті прийняв чоловік ОСОБА_4 , оскільки проживав зі спадкодавцем. ОСОБА_3 залишила заповіт від 19.09.2007р., яким земельні ділянки заповіла позивачу. Позивач разом із спадкодавцем не проживав, заяву в 6 місячний строк про прийняття спадщини не подавав, оскільки вважав наявність заповіту складеного на його ім`я та володіння правоустановлюючим документом на майно є достатньою правовою підставою для оформлення своїх спадкових прав за заповітом та таким, що спадщину прийняв. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Спадщину після його смерті прийняв за заповітом ОСОБА_2 , який не заперечує, щоб позивачу було поновлено пропущений строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 .. У грудні 2022р. позивач звернувся у Ковельську державну нотаріальну контору з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 але йому було відмовлено, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області в судове засідання свого представника не направив. Сільський голова, надав заяву про розгляд справи в їх відсутності, не заперечують проти позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином, що відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд дослідивши докази надані сторонами дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В копії довідки Дубівської сільради №338 від 25.02.2020р. зазначено, що у будинку де проживала ОСОБА_3 також проживав її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповіді Ковельської державної нотаріальної контори від 19.05.2023р. №591/01-16 та витягу зі спадкового реєстру слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В ч.1 ст.1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, з урахуванням наведених позивачем обставин та наявних у суду доказів встановлено, що після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не проживав постійно із спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини за заповітом від 19.09.2007р. нотаріусу в 6 місячний строк не подав то відповідно до ч.1 ст.272 ЦК України позивач вважається таким, що не прийняв її.

Чоловік померлої, ОСОБА_4 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини не звертався, отже вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.

Як зазначено в ст. 1296, ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Доказів про отримання ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка зазначена в заповіті суду не надано, проте відсутність такого свідоцтва не позбавляє його права на спадщину.

Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

З копії спадкової справи №123/2018р. вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_2 05.04.2018р. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту від 10.08.2007р. Та 05.05.2020р. звернувся із заяво про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на три земельні ділянки та йому відповідно нотаріусом видано такі свідоцтва.

Таким чином, з наведеного слідує, що земельну ділянку, яка зазначена в державному акті Серії ВЛ-01770, в порядку спадкування за законом успадкував ОСОБА_2 , оскільки вона не охоплена заповітом, але він до нотаріуса про видачу відповідного свідоцтва не звернувся.

Із копії нотаріально посвідченої 13.02.2023р. (до подання позовної заяви позивачем) заяви ОСОБА_2 вбачається, що він дає згоду та не заперечує проти встановлення додаткового строку на прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка адресована на ім`я Ковельського міськрайонного суду Волинської області і просить справу про надання судом додаткового строку розглядати у його відсутності. Позов визнає у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.

Таким чином, право на прийняття спадщини, відмова від спадщини, а також відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України надання письмової згоди спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини пов`язані із особистими немайновими правами померлого ОСОБА_4 та не входять до складу спадщини.

Таким чином, ОСОБА_2 не наділений правом надання зазначеної згоди, отже визнання ним позову із цієї підстави суперечить наведеному вище закону.

Як зазначено в п.24 ПВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування»особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Як зазначено у Листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Отже судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася, позивач до нотаріуса не звертався, постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не отримував.

Оскільки спадщину отримано ОСОБА_2 визнання відповідачем сільською радою позову суд не бере до уваги, оскільки таке визнання суперечить наведеним вище нормам закону.

За критерієм загальної підстави на визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України суд зазначає про таке.

В п.24 ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В позовній заяві, позивач зазначає, що такою поважною причиною він вважає помилкове усвідомлення факту, що заповіт залишений ОСОБА_3 на його ім`я та володіння правоустановлюючим документом на майно є достатньою правовою підставою для оформлення своїх спадкових прав за заповітом та таким, що спадщину прийняв.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Постанові від 28 жовтня 2019 року, справа №761/42165/17-ц зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічного висновку ВС дійшов у Постанові від 11 листопада 2020 року, Справа № 750/262/20.

Таким чином суд не може визнати поважною причину пропуску строку, юридичну необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку.

З урахуванням наведеного суд приходе до висновку про відмову у задоволенні позову.

Інші докази надані позивачем не спростовують встановлені судом обставини та не впливають на висновок суду.

Оскільки вимоги позивача задоволенню не підлягають, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом два місяці - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.07.2023р.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН