Справа №295/2123/18
21.04.2023 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.
при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мариніної М.О. про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Державної організації «Комбінат «Рекорд» до ОСОБА_1 про визнання договору зберігання матеріальних цінностей фіктивним правочином, -
07.03.2023 року до суду надійшла відповідна заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мариніної М.О., у якій остання просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в загальній сумі 29 435,50 грн.
На підставі ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 270 ЦПК України судом вирішено питання про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Вивчивши й дослідивши заяву та додані до неї документи, а також окремі матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.03.2023 у справі №295/2123/18 у задоволенні позову Державної організації «Комбінат «Рекорд» до ОСОБА_1 про визнання договору зберігання матеріальних цінностей фіктивним правочином відмовлено.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2017 року між адвокатом Кокою В.А., яка займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №715 від 04.10.2012 року, та ОСОБА_1 був укладений договір про правову допомогу (а.с. 96 том 1).

За надану правову допомогу за п.1.1 даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі, що залежить від об`єму виконаної роботи і визначається актом наданих послуг (п. 5.1 договору).

Згідно акту приймання-передачі юридичних послуг від 24.02.2020 року адвокатом згідно договору про правову допомогу від 03.07.2017 року були надані послуги у справі №295/2123/18: відзив на позовну заяву 1 500 грн., участь в судовому засіданні 09.01.2019 року 1 000 грн., підготовка додаткових пояснень до відзиву від 12.03.2019 року 1 000 грн., участь в судовому засіданні 12.03.2019 року 1 000 грн., участь в судовому засіданні 09.10.2019 року 1 000 грн., участь в судовому засіданні 24.02.2020 року 2 000 грн., що разом становить 7 500 грн. (а.с. 215 том 2).

Встановлено, що 13.10.2021 року між адвокатом Мариніною М.О., яка займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001215 від 01.12.2020 року, та Прокіпчуком Є.І. був укладений договір про надання правничої допомоги №54 (а.с. 109-110 том 2).

За надану правову допомогу за п.1.1 даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі, що визначається актом наданих послуг (п. 5.1 договору).

Згідно акту №1 приймання-передачі юридичних послуг у справі №295/2123/18 від 06.03.2023 року адвокатом згідно договору про правову допомогу від 13.10.2021 року були надані послуги у справі №295/2123/18: участь в судовому засіданні 13.10.2021 року 595 грн., підготовка клопотання про виклик та допит свідків 595 грн., участь в судовому засіданні 13.10.2021 року 1 189,50 грн., участь в судовому засіданні 25.01.2022 року 1 240,50 грн., участь в судовому засіданні 23.05.2022 року 2 481 грн., участь в судовому засіданні 28.06.2022 року 1 240,50 грн., участь в судовому засіданні 21.09.2022 року 2 600 грн., участь в судовому засіданні 14.11.2022 року 2 600 грн., ознайомлення з матеріалами справи 09.12.2022 року 1 342 грн., участь в судовому засіданні 14.12.2022 року 2 684 грн., участь в судовому засіданні 01.02.2023 року 2 684 грн., участь в судовому засіданні 02.03.2023 року 2 684 грн., що разом становить 21 935,50 грн. (а.с. 219 том 2).

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.

Аналізуючи детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами Кока В.А. та Мариніною М.О., суд вважає, що зазначені представником відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 29 435,50 грн. не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, необґрунтованою є вимога про стягнення 1 189,50 грн. за представництво адвокатом Мариніною М.О. відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні 13.10.2021 року (п. 3 акту №1 приймання-передачі юридичних послуг у справі №295/2123/18 від 06.03.2023 року) у Богунському районному суді м. Житомира, оскільки вартість за надану послугу вже враховано в п. 1 вказаного акту.

Враховуючи складання адвокатом відзиву на позовну заяву в інтересах відповідача, надання інших видів правової допомоги за договором, інші наведені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 28 246 грн. є обґрунтованими та реальними. З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України та відсутність клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, із Державної організації «Комбінат «Рекорд» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 28 246 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державної організації «Комбінат «Рекорд» на користь ОСОБА_1 28 246 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

День складення повного судового рішення 21.04.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Державна організація «Комбінат «Рекорд», адреса: м. Житомир, вул. Вільський шлях, 281 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя