Справа №347/1942/22
Провадження № 2/938/53/23
26 квітня 2023 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Чекан Н.М.
з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.
представника позивача - адвоката Бойчука Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - орган опіки та піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав,-
До Верховинського районного суду Івано-Франківської області за підсудністю на підставі ухвали від 29.11.2022 року Косівського районного суду Івано-Франківської області поступили матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - орган опіки та піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав.
Позивач свої вимоги мотивує тим,що 10.05.2014 року сторони уклали шлюб. Під час спільного проживання народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 06.10.2017 року шлюб розірвано, з того часу відповідач відвідував дитину декілька разів, а точніше з 2018 року ні разу. Вiдповiдач нiяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшiй долi, не цікавиться успіхами в школi, станом здоров`я, не піклується про фiзичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. Зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, у зв`язку з чим створились умови, які шкодять інтересам доньки. 16.08.2018 року Косівський районний суд ухвалив рішення по справі № 347/1241/18 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 по 1200 гривень щомісячно. 24.10.2018 року в зв`язку з невиконанням відповідачем рішення про сплату аліментів, позивач змушена була на підставі виконавчого листа від 09.10.2018 р. звернутись до Верховинського ДВС про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 , але в подальшому в зв`язку з невиконанням відповідачмем примусового виконання судового рішення по сплаті аліментів, а також бездiянням ДВС щодо стягування аліментів із відповідача, в цілях забезпечення життя та здоров`я дитини та позивача, змушена була відмовитися від аліментів з боку відповідача. Від 2018 року не має жодних доказів з боку відповідача про сплату аліментів на утримання їх доньки. Всi питання щодо виховання дочки вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачв. У зв`язку з цим, вона, тобто позивач, звернулася до органу опіки та піклування Косівської міської ради з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.
Ухвалою суду від 29.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - орган опіки та піклування Косівської міської ради про позбавлення батьківських прав, зобов`язано орган опіки та піклування Косівської міської ради надати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, затверджений рішенням виконкому.
27.02.2023 року на електронну пошту суду, а в подальшому 06.03.2023 року до суду поступив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини, затверджений рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франкіської області від 22.02.2023 року №27 (а.с.53 - 59).
Ухвалою суду від 07.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судовому засідання просила суд задоволити позов, оскільки дитина не пам`ятає та не знає батька. Вона не може отримати будь-якого дозволу від батька, що стосується дитини. Вона, тобто позивач, не одружена, в неї одна дитина, яку сама виховує. Востаннє спілкувалася з колишнім чоловіком у 2018 - 2019 роках. Батько дитини жодного разу не приходив, аліменти не сплачує, вона відмовилася від аліментів.
Представник позивача - адвокат Бойчук Л.А. в судовому засіданні зазначив, що відповідач не несе жодного обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином (а.с. 81, 92), про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
Згідно з повідомленням Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а.с.91), ОСОБА_2 до лав Збройних Сил України не призивався.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - орган опіки та піклування Косівської міської ради явку представника до суду не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.93), від її представника до суду поступило клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.76).
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ухвалою суду від 26.04.2023 року постановлено без виходу до нарадчої кімнати провести заочний розгляд цієї справи.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ст.ст.150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного. життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" ).
Судом встановлено, щобатьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що виконкомом Смоднянської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області складено актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований у виконкомі Смоднянської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області 10.05.2014 року, розірвано рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2017 року (а.с.9).
Також рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та на підставі цього рішення видано виконавчий лист від 09.10.2018 року (а.с.10, 11).
Постановою державного виконавця від 24.10.2018 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 12).
Надалі постановою державного виконавця від 21.01.2022 року закрито виконавче провадження НОМЕР_4, у зв`язку з відмовою стягувача від примусового виконання рішення згідно письмової заяви стягувача від 30.12.2021 року (а.с.13).
Із довідки Смоднянської початкової школи Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області від 19.10.2022 року №39/02-10 (а.с.17) вбачається, що ОСОБА_2 - батько учениці 2-класу ОСОБА_4 за період навчання дитини з 2021 року жодного разу не цікавився її навчанням та не відвідував батьківські збори. Навчанням та вихованням займається мати.
Відповідно до довідки про склад сім`ї Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області від 18.10.2022 року №432 (а.с.18), до складу сім`ї ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , входить дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні зазначила, що вона є бабусею позивача, проживають утрьох: вона, позивач та дочка позивача. Відколи ОСОБА_1 розлучилася з відповідачем, то він не з`являється до дитини та не допомагає. Дитину утримує мама, правнучка в садочок не ходила. Відповідач жодного разу не приїжджав до дитини, з 2017 року навіть не телефонує навіть на день народження, дитину утримує повністю мати. Вона, тобто свідок, подарувала позивачу все своє господарство.
Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради Верховинського району Івано-Франківської області від 22.02.2023 року №27, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.78 - 79).
Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як передбачено ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не висвітлила бажання щодо її батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудження за вчинення кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови N 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовни хцінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.
Таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дочки, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в данному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, батько якої не виявляє про неї піклування. Поведінка батька відносно своєї дитини дає підстави для обґрунтованих сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання дитини.
Суд звертає увагу, що відповідач отримав 1) 20.01.2023 року копію позовної заяви з додатками про позбавлення його батьківських прав, ухвалу про відкриття провадження в цій справі та судовий виклик на 09.02.2023 року (а.с.44), 2) 17.02.2023 року судовий виклик на 07.03.2023 року (а.с.51), 3) 14.03.2023 року судовий виклик на 28.03.2023 року (а.с.81), 4) 07.04.2023 року судовий виклик на 26.04.2023 року (а.с.92), але не виявив будь-якої заінтересованості до цієї справи, в судові засідання чотири рази не з`явився, відзиву не подав, що свідчить про його байдуже ставлення до своєї малолітньої дочки.
Враховуючи конкретні обставини справи, триваючу байдужу поведінку відповідача, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, невідвідуванням дочки впродовж майже 5 років, відсутністю зв`язку дитини з батьком, не виправленням своєї поведінки при реальній можливості цього, в тому числі навіть протягом часу розгляду даної справи, то суд приходить до переконання про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , 2015 року народження.
З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки відповідатиме найкращим її інтересам, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, проте суд звертавє уввагу, що питання стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дочки ОСОБА_3 вже було предметом судового розгляду, в зв`язку з чим суд за результатами рорзгляду даної справи не вирішує питання про стягнення з відповідача аліментів.
Судовий збір за клопотанням позивача залишається за нею.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150 , 164 , 180 , 182 СК України, ст. ст. 258-259 , 263-265 ЦПК України ,-
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя присілок Тікача села Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Роз`яснити відповідачу, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ЧЕКАН