печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: Штики О.М.,

представника третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач-1, ДКС України), Київської обласної прокуратури (далі - відповідач-2, Київська обласна прокуратура), в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача грошову компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 600 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 24.04.2015 року Старшим слідчим слідчого відділу Бориспільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Ананьєвим А.В. повідомлено про підозру ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (у редакції від 07.04.2011 року). 17.06.2015 року Старшим прокурором Бориспільської міжрайонної прокуратури Динником І.В. затверджено обвинувальний акт та надіслано його до суду. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2019 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22.12.2020 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України (у редакції від 07.04.2011 року) та виправдано у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (справа № 359/5574/15-к). Вказує, що до участі у кримінальному провадженні в якості захисника був залучений адвокат Баховський М.М., який надавав ОСОБА_1 правову допомогу протягом всього кримінального провадження, за надання правової допомогу якому було сплачено 600 000,00 грн. Зазначає, що у лютому 2021 року позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про визначення розміру майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури, відшкодування якої здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідь на яку отримано не було. За таких обставин, посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач просить стягнути з Державного бюджету України свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 600 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2021 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду, та підготовче засідання у справі призначено на 30.08.2021 року.

14.06.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Баховського М.М. надійшла заява про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат на правову (професійну) допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 грн. Крім того, представник позивача просив розглядати справу за його відсутності.

01.07.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Київської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 проти позову заперечував, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту звернення до суду, в порядку ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», із заявою про визначення розміру завданої йому шкоди та відповідного рішення про визначення розміру такої шкоди, прийнятого в порядку ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Вважає помилковими посилання позивача на те, що встановлення та відшкодування розміру сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому правової допомоги та інших витрат у кримінальному провадженні віднесено до компетенції суду цивільної юрисдикції, а заявлені ним вимоги про відшкодування понесених витрат на адвоката у кримінальному провадженні № 000058 не підлягають розгляду та задоволенню у даній справі. Крім того, вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактичність, неминучість та обґрунтованість витрат на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2021 року приєднано відзив Київської обласної прокуратури до матеріалів справи, та, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 14.12.2021 року.

09.09.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ДКС України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 проти позову заперечував, оскільки ДКС України не порушувало жодних прав та інтересів позивача, не вступало у правовідносини із позивачем, жодної шкоди позивачу не завдавало. Крім того, понесені позивачем витрати у зв`язку із наданням йому правової допомоги у розмірі 30 000,00 грн., які він просить стягнути з Державного бюджету України є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають стягненню. Крім того, представник відповідача-1 просив розглядати справу за відсутності представника ДКС України.

06.12.2021 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Баховського М.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

14.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Київської обласної прокуратури надійшла заява, в якій останній просив закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Головне управління Національної поліції в Київській області (далі - третя особа, ГУ НП в Київській області).

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року приєднано відзив ДКС України до матеріалів справи, та, у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 17.05.2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 04.10.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 19.01.2023 року.

19.01.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, судове засідання призначено на 06.04.2023 року.

03.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ДКС України надійшло клопотання про направлення позовної заяви.

06.04.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 01.06.2023 року.

23.05.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Баховського М.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позов підтримує.

01.06.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 18.09.2023 року.

15.09.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Баховського М.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позов підтримує.

18.09.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 07.11.2023 року.

В судове засідання 07.11.2023 року з`явився представник відповідача-2.

Представник позивача, представник відповідача-1, представник третьої особи в судове засідання 07.11.2023 року не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку та електронною поштою. Представник позивача у заяві від 15.09.2023 року просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності представника ДКС України.

Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача, представника відповідача-1 та представника третьої особи.

В судовому засіданні 07.11.2023 року представник відповідача-2 щодо задоволення позову заперечувала з викладених у відзиві підстав та просила в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово представника відповідача-2, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 24.04.2015 року Старшим слідчим слідчого відділу Бориспільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Ананьєвим А.В., за погодженням зі Старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - Старшим прокурором Бориспільської міжрайонної прокуратури Динником І.В., ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (у редакції від 07.04.2011 року) (а. с. 3 - 6).

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2019 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22.12.2020 року у справі № 359/5574/15-к, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України (у редакції від 07.04.2011 року) та виправдано у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а. с. 10 - 28).

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що під час захисту його порушених прав органами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000058 від 14.01.2014 року ним було залучено адвоката Баховського М.М., який на підставі Договору (угоди) про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 08.06.2015 року надавав позивачу правову допомогу протягом всього кримінального провадження, за надання правової допомогу якому було сплачено 600 000,00 грн.

Так, 08.06.2015 року між адвокатом Баховським М.М. (далі - Адвокат) та ОСОБА_1 (далі - Підзахисний) було укладено Договір (угоду) про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, відповідно до умов якої Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Підзахисному ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000058 від 14.01.2024 року, використовувати передбачені у КПК України та в інших законодавчих актах засоби, способи і методи захисту з метою з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальному відповідальність Підзахисного, а Підзахисний зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання юридичних послуг захисником (а. с. 29).

Матеріали справи свідчать про те, що адвокатом Баховським М.М. надавалася правова допомога ОСОБА_1 з питань, пов`язаних з кримінальним провадженням № 0000058 від 14.01.2014 року.

Проте, витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Аналогічну правову позицію закріплено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 року у справі № 925/1196/18, де зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (п. 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 462/6473/16-ц (провадження № 14-400цс18), п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19), п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 489/5045/18 (провадження № 14-191цс19)).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак внаслідок не реалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в кримінальній справі у порядку цивільного судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу зі шкодою (збитками) у розумінні положень чинного законодавства.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Разом з тим, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а відповідачами не було надано суду доказів, які б підтверджували оплату інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 55, 56 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 22, 1166, Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач-1: Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, .

Відповідач-2: Київська обласна прокуратура, бульв. Лесі Українки, буд. 27/2, м. Київ, 01601, .

Третя особа: Головне управління Національної поліції в Київській області, вул. Володимирська, буд. 15, м. Київ, 01601, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 20.11.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко