Справа № 351/728/22
Провадження № 22-ц/4808/556/23
Головуючий у 1 інстанції КАЛИНОВСЬКИЙ М. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом керівника Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Снятинської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Савчака Ярослава Олеговича на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Калиновським М.М. 20 лютого 2023 року у м.Снятин Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року керівник Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Снятинської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням.

Позовні вимоги мотивував тим, що працівниками Державної лісової охорони Державного підприємства «Коломийське лісове господарство» встановлено факт самовільної незаконної порубки десяти сироростучих дерев породи «граб звичайний» у кварталі №22 виділу 19 Заболотівського лісництва в урочищі «Джурівський ліс» у адміністративних межах села Джурів Снятинської міської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, яку здійснив житель населеного пункту ОСОБА_1 .

За вказаним фактом працівниками Державного підприємства «Коломийське лісове господарство» складено акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства. Після встановлення особи правопорушника, складено протокол про адмінстративне правопорушення №304 від 29.07.2021 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 65 КУпАП. Відтак, провідним інженером ОЗЛ Державного підприємства «Коломийське лісове господарство» Соколовим О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Внаслідок незаконної порубки дерев, на території Заболотівського лісництва в урочищі «Джурівський ліс» у адміністративних межах села Джурів Снятинської міської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», заподіяв територіальній громаді в особі Снятинської міської ради шкоду на загальну суму 22421,02 грн.

ОСОБА_1 у добровільному порядку шкоду в розмірі 22421,02 грн органу місцевого самоврядування не відшкодував, тому прокурор просить стягнути з нього на користь Снятинської міської ради - 22 421,02 грн шкоди завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення та на користь Івано-Франківської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн (а.с.1-9).

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2023 року позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Снятинської міської ради 22421, 02 грн шкоди, завданої адміністративним правопорушенням та на користь Івано-Франківської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн (а.с.193-195).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Савчак Ярослав Олегович подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що усі зрубані ОСОБА_1 дерева знаходяться на його земельній ділянці. Матеріали справи не містять доказів того, де саме знаходяться пні, утворення яких внаслідок зрубання дерев начебто позивачем. На зазначеній земельній ділянці та сусідніх ділянках неодноразово мало місце несанкціоноване вирубування дерев невідомими особами та розкрадання уже зрубаних дерев (дошки) невідомими особами.

Зазначає, що на кадастровій карті розташування земельних ділянок, на яких проводив роботи ОСОБА_1 , нанесено невірно, не відповідає розташуванню земельних ділянок на місцевості та призводить до невірного трактування ситуації. Як доказ позивач надав суду державні акти земельних ділянок, на яких проводив порубку та довіреність на підтвердження повноважень щодо цього.

Крім того, відповідач зрубував дерева лише до відповідних відміток (позначок) , нанесених на дерева під час зйомки і визначення площі спеціалістами із Івано-Франківського інституту земель і кадастру (з погодженням усіх дозвільних інстанцій), які відповідали межам земельних ділянок.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.204-206).

Представником Коломийської окружної прокуратури подано відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що за фактом самовільної порубки дерев граба в кварталі №22 виділу Заболотівського лісництва ДП «Коломийське лісове господарство» 29.07.2021р. щодо особи ОСОБА_1 складено протокол №304 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.65 КпАП «порубка лісових культур». Відтак провідним інженером ОЗЛ ДП «Коломийське лісове господарство» Соколовим О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 01.09.2021 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 14 червня 2022 року головним державним виконавцем Снятинського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2040 грн штрафу. Ці постанови не оскаржувались, що свідчить про визнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєному адміністративному правопорушенні (незаконній порубці лісових культур).

ОСОБА_1 не звертався до уповноважених осіб управління Держгеокадастру в області з повідомленням про виявлення помилки в Публічній кадастровій карті та проханням дану помилку виправити. Крім вказаного, ДП «Коломийське лісове господарство» керується у своїй діяльності не лише Публічною кадастровою картою, а й матеріалами лісовпорядкування та даними державного лісового кадастру, що зменшує ризик будь-якої помилки у картографічних матеріалах та їх відображенні на місцевості.

Просить рішення суду залишити без змін.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень ст.ст. 327,1166 ЦК України, ст.107 Лісового кодексу України, встановивши обставини щодо незаконної порубки лісових культур ОСОБА_1 , дійшов висновку, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Встановлено, що 14 квітня 2021 року у кварталі №22 виділу 19 Заболотівського лісництва, урочище Джурівський ліс виявлено самовільну порубку десяти дерев «граб звичайний», про свідчить акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 15.04.2021р. (а.с.10).

У результаті правопорушення заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 22 421,02 грн.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 29.07.2021р. встановлено, що ОСОБА_1 , житель с. Джурів Коломийського району, 14.04.2021р., у кварталі №22 виділу 19 Заболотівського лісництва, урочище Джурівський ліс здійснив самовільну порубку десяти дерев «граб звичайний», чим порушив ст. 65 КУпАП, ст. 69, ст. 105 Лісового кодексу України (а.с.11).

Внаслідок порушення вимог лісового законодавства державі заподіяна шкода на суму 22 421,02 грн (а.с.15).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 01.09.2021р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 65 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020 грн (а.с.12).

Дана постанова не оскаржувалася у встановленому законом порядку та набрала законної сили.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №69228506 від 14.06.2022 відкрито виконавче провадження з виконання Постанови №304 від 01.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2040,00 грн штрафу (у примусовому порядку стягується подвійний розмір штрафу) (а.с.24).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до ст.13 Конституції України, ст.324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 1 частини першої статті 105 Лісового кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 108 Лісового кодексу України, незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість.

За змістом статей 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно ст.15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій бере участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інакше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З врахуванням встановлених обставин, суд першої інстанцій дійшов правильних висновків про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачем, не було спростовано належними та допустимими доказами встановлені судом обставини, тому відповідно до вимог статті 1166 ЦК України ОСОБА_1 має відшкодувати завдану державному лісовому фонду шкоду на суму 22421,02 грн, розмір якої позивачем здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо невірного нанесення на кадастровій карті земельних ділянок, на яких проводив роботи ОСОБА_1 і неспівпадіння їх розташування на місцевості з кадастровою картою, то такі не заслуговують на увагу, оскільки не підставою безумовною підставою для спростування встановлених обставин та не доведені у встановленому законом порядку. Державні акти є лише документами, які посвідчують право особи володіти, користуватися та розпоряджатись земельною ділянкою, відповідно, не можуть підтверджувати обставини і місце порубки дерев.

Обставини, які б свідчили, що відповідач здійснював порубку лісових культур на земельних ділянках, які перебували у приватній власності і, відповідно, зелені насадження також, не доведені у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Так, суду не представлено жодних доказів, що лісові культури, які були порубані, росли на приватних земельних ділянках. Такими доказами могли бути висновки експертів, спеціалістів, складені за результатами дослідження земельних ділянок у технічної документації на них в комплексі з прив`язкою до місць порубки зелених насаджень.

Крім того, доказів про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідач суду не надав.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Савчака Ярослава Олеговича залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді:

Л.В.Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року