Справа № 369/7391/23
Провадження №2/369/4367/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.

при секретарі: Миголь А.А.

розглянувши матеріали ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Яресько Тараса Віталійовича звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 21.01.2021 року №4939, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал».

В обґрунтування заяви, зазначили, що у зазначеному позові позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21.01.2021 року №4939, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал».

У позові позивачем наведені обґрунтовані підстави того, що відповідачем було порушено процедуру вчинення оспорюваного Виконавчого напису в частині не надсилання обов`язкового повідомлення-застереження про його вчинення (стала практика Верховного Суду, викладена в Ухвалі від 15.04.2020 року по справі №554/6777/17); Приватним нотаріусом було порушено процедуру вчинення оспорюваного Виконавчого напису в частині перевірки безспірності заборгованості при його вчиненні, а саме перевірено документи на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який визнано незаконним та нечинним (неправомірність вчинення Виконавчого напису на підставі документів, передбачених п.2 Переліку викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі №910/10374/17); Приватним нотаріусом було порушено вчинення оспорюваного Виконавчого напису в частині його вчинення на борговому документі, який не посвідчений нотаріально (неправомірність такого вчинення Виконавчого напису є сталою судовою практикою Верхового Суду, що підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі №910/10374/17, що викладена в відповідній Постанові).

Зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а також відсутності безспірності правовідносин між позивачем та відповідачем.

Отже, за умови, що на час розгляду цієї справи буде продовжено примусове виконання виконавчого напису, який за своєю суттю є виконавчим документом, що оскаржується, є значний ризик безпідставного стягнення з позивача коштів на користь відповідача та відчуження належного позивачу майна згідно із вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, в порядку примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису можлива реалізація в примусовому порядку належного позивачу майна, що може привести до його безповоротної втрати.

Наведені обставини можуть у наступному утруднити виконання рішення суду по цій справі.

Враховуючи вищевикладене просили заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч. 5 ст. .268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За правилом частини першої статті 149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться чи буде знаходитися справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частиною третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Водночас ч. 3 ст.432 ЦПК України передбачено, що до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 149,150 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яресько Тараса Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 21.01.2021 року №4939, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал».

Інформація про позивача (стягувача): ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податку: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Інформація про відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», , юридична адреса: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-стоцького, будинок 1, корпус 28;

Інформація про третю особу: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, адреса: 01034, м. Київ, вул. Рейтарська/пров. Георгіївський, 6-3 літ. А, каб.2-7;

Інформація про третю особу: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, адреса: 08292, Київська обл., м. Буча, вулиця Нове Шосе, 3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Андрій ВОЛЧКО