Номер провадження: 22-з/813/217/23
Справа № 2-7358/06
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
22.06.2023 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на горище,
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2006 позов ОСОБА_1 Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на горище задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, 17.07.2018 Одеська міська рада подала апеляційну скаргу та просила про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27.08.2018 клопотання Одеської міської ради про поновлення строку задоволено. Відкрито апеляційне провадження за скаргою Одеської міської ради на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2006.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.11.2019 апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2006 скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на горище відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21.07.2021 скасовано ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27.08.2018 та постанову Одеського апеляційного суду від 20.11.2019, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на горище.

28.04.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення та просила стягнути з Одеської міської ради судовий збір у розмірі 5294 грн. та оплачених банківських послуг в розмірі 54, 94 грн. за подання касаційної скарги, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в КЦС у складі ВС в сумі 26000 грн., понесені нею у зв`язку із переглядом справи в суді касаційної та апеляційної інстанцій.

Заява мотивована тим, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 Одеській міській раді відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2006 року, проте судом не було розглянуто її вимоги щодо стягнення з Одеської міської ради на її користь судового збору за подання касаційної скарги та витрат на професійну правничу допомогу.

В запереченнях на заяву ОСОБА_1 . Одеська міська рада просила відмовити в її задоволенні в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та Одеської міської ради, дослідивши доводи, наведенні в заяві, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі N530/1731/16-ц наведено висновок про те, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи, що судом касаційної інстанції за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 скасовано ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27.08.2018 та постанову Одеського апеляційного суду від 20.11.2019, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та апеляційним судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2006 року, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд її касаційної скарги разом із витратами за послуги банку.

Щодо стягнення з Одеської міської ради на користь позивача витрат на правничу допомогу понесених у суді касаційної інстанції в розмірі 26 000 грн. слід зазначити наступне.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі N 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі N 712/1720/19.

У запереченнях на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу Одеська міська рада посилалася на не співмірність розміру витрат зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а перелік наданих адвокатом послуг не відповідає вказаній сумі та годинам роботи адвоката.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання адвокатських послуг від 07.12.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Сокалюк В.П., ордер, а також квитанцію до прибуткового касового ордера від 12.12.2019 року про сплату позивачем 26 000 грн. на виконання договору про надання правової допомоги від 07.12.2019 року.

Також в заяві позивачем викладено розрахунок витрат, за яким адвокатом надані наступні послуги:

1)ознайомлення з апеляційною скаргою та надання консультації (1 година) -1000 грн.;

2)складання заперечення на апеляційну скаргу і подання їх до суду (5 годин)-5000 грн.;

3)участь у судових засіданнях в апеляційному суді 22.01.2019, з урахуванням транспортних витрат часу (2 години), засідання відкладено- 2000 грн.;

4)участь в судовому засіданні в апеляційному суді 29.05.2019, з урахуванням транспортних витрат часу (2 години), засідання відкладено- 2000 грн.;

5)участь в судовому засіданні в апеляційному суді 04.07.2019, з урахуванням транспортних витрат часу (2 години), засідання відкладено- 2000 грн.;

6)участь в судовому засіданні в апеляційному суді 20.11.2019, з урахуванням транспортних витрат часу (3 години), засідання відкладено- 3000 грн.;

7)ознайомлення в апеляційному суд з матеріалами справи, з урахуванням транспортних витрат часу (2 години)- 2000 грн.;

8) надання усної консультації стосовно роз`яснення постанови апеляційного суду від 20.11.2019 скарги та процедури її оскарження (1 година)-1000 грн.;

9)складання та оформлення касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції та подання її до Верхового Суду (8 годин)- 8000 грн.;

10) отримання ухвали апеляційного суду від 11.10.2021 року та складання заяви про прийняття додаткового рішення (2 години).

Водночас відзив на апеляційну скаргу, наданий позивачем, складає три сторінки, частина якого є дублюванням позовної заяви, отже визначений позивачем розмір даної послуги в сумі 5000 грн. та час витрачений адвокатом (5 годин) не відповідає критеріям реальності та співмірності.

Викладені в касаційній скарзі доводи у багатьох своїх висновках по суті повторюють позов та відзив на апеляційну скаргу, що ніяк не потребувало зазначених у скарзі 8 год для її написання.

Участь в судових засідання з розрахунком 1000 грн. година часу, а також вартість затрат часу на ознайомлення з матеріалами справи 1000 грн. година часу не є неспіввісними зі складністю даних послуг.

Крім того, порядок та строки оскарження постанови апеляційного суду містяться у вступній та резолютивній частинах постанови, а тому додаткового роз`яснення адвокатом стороні не потребує.

За таких обставин оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази щодо наданої позивачу правничої допомоги в розрізі вимог статей 89, 137, 141 ЦПК України, з урахуванням співмірності, реальності та розумності, апеляційний суд дійшов висновку, що вартість наданих послуг у розмірі 10 000 грн. узгоджується з об`ємом виконаних робіт.

Керуючись ст. ст. 141, 270,368 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5 346,94 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 04.07.2023

Головуючий:

Судді: