Справа № 613/367/23
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року смт Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Бугаєнко І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Богодухівської районної державної адміністрації, ПСРП «Нововодолажський рибгосп» про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

До Краснокутського районного суду Харківської за підсудністю з Богодухівського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської районної державної адміністрації, ПСРП «Нововодолажський рибгосп» про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богодухівської районної державної адміністрації, ПСРП «Нововодолажський рибгосп», у якому просить: 1) визнати право власності на земельну ділянку, на момент укладення договору оренди землі № 17/07 від 21.12.2007 року; 2) визнати незаконним та скасувати розпорядження № 395 від 17.10.2007 року «Про передачу в оренду ПСРП «Нововодолажський рибгосп» земельних ділянок із водосховищем «Ковалівське» на території Рябоконівської сільської ради»; 3) визнати недійсним договір оренди землі № 17/07 від 21.12.2007 року укладений Краснокутською РДА та відповідачем № 2 ПСРП «Нововодолажський рибгосп»; 4) скасувати державну реєстрацію договору оренди землі здійснену 24.12.2007 року Краснокутським районним відділом Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 02; 5) стягнути на користь позивача витрати на оплату судового збору у сумі 1074 грн.

Суддя, розглянувши позовну заяву, доходить висновку, про необхідність залишити її без руху з таких підстав.

Зазначена позовна заява за формою та змістом не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом з тим, позивачем в позовній заяві не зазначено поштовий індекс позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно зі ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Пунктом 2 частини 1 статті 177 ЦПК України передбачено, що у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

За Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 N 270 оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Пунктом 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до п. 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою. Тобто до інших видів листів, крім листів з оголошеною цінністю, опис вкладення не передбачений.

Аналізуючи наведені норми, Верховний Суд у своїй постанові від 20.06.2018 у справі N 820/1186/17 зробив висновок, що Кабінет Міністрів України визначив в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

Разом з тим, позовна заява, а також долучені до неї документи подані позивачем до суду за допомогою системи "Електронний суд" лише в одному екземплярі, доказів надсилання вказаних документів за кількістю відповідачів позивачем до суду не надано.

Отже, виходячи зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, належним виконанням стороною справи зазначеної норми Кодексу, є надсилання нею саме поштою листом з описом вкладення (листом з оголошеною цінністю) іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відтак, зважаючи на те, що позивач звернувся до суду із позовом через систему "Електронний суд", йому необхідно надати до своєї позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачам копій поданих до суду документів.

Щодо сплати судового збору за позовні вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»).

Згідно зі ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви (вимоги) немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, отже, судовий збір в такому разі повинен складати 2147 грн. 20 коп., при цьому позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1074 грн.

З огляду на ч. 3 ст. 4 ЗУ «Судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У такому випадку позивачу необхідно доплатити судовий збір у сумі 643 грн. 76 коп. (1073,60*0,8=858,88*2-1074=643,76 грн.), за наступними реквізитами: отримувач: ГУК Харків обл/СТГ Краснокут/22030101, код отримувача(ЄДРПОУ): 37874947 , банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN): UA0020613, код класифікації доходів бюджету: 22030101, та надати до суду оригінал квитанції про сплату вказаного судового збору.

Крім того, суддя звертає увагу на те, що у своїй позовній вимозі №2 прохальної частини позову, позивач не конкретизує за ким саме він просить суд визнати право власності на земельну ділянку, та на яку саме земельну ділянку.

Також, у позовній вимозі №3 прохальної частини позову, позивач не зазначає розпорядження якого саме органу він просить визнати незаконним та скасувати його.

У позовній вимозі №5 прохальної частини позову, не вказано державну реєстрацію якого саме договору оренди землі просить скасувати позивач.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статями 175-177, 185 ЦПК України суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Богодухівської районної державної адміністрації, ПСРП «Нововодолажський рибгосп» про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації залишити без руху, надавши позивачу десятиденний строк із дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних вище недоліків.

Попередити позивача про наслідки невиконання ухвали суду, передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а саме, що позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. В. Бугаєнко