Справа № 392/261/23
Провадження № 2/392/235/23
06 липня 2023 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судових засідань - Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мала Виска цивільну справу № 392/261/23 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Смолінська селищна рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-
Позивач ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Смолінська селищна рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.
На обґрунтування позову зазначила, що від спільного проживання та шлюбу з відповідачем вони мають спільних малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після фактичного припинення шлюбних відносин між ними, починаючи з березня 2017 року відповідач взагалі не цікавиться життям дітей їх вихованням, доглядом, розумовим розвитком та матеріальним забезпеченням, не відвідує їх за місцем проживання. Відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя.
Аліменти відповідач систематично не сплачує, ухиляється від матеріального утримання дітей.
Зазначила, що на даний час проживає однією сім`єю з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. В родині позивача панує взаємоповага та взаємопідтримка один до одного. На даний час саме позивач повністю забезпечує доньок матеріально, створивши належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов`язки відносно доньки, що виражається у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, взагалі не спілкується з малолітніми доньками, що негативно впливає на емоційний та психологічний стан дітей. Позивач в свою чергу не перешкоджає відповідачу у його спілкуванні з дітьми, місце проживання не змінювала (тим більше відповідач проживає в одному селі і на одній вулиці з позивачем, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька (відповідача по справі) виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дітей.
Вказала, що проживає у власному житловому домоволодінні, діти проживають разом з нею та забезпечені всим необідним для їх повноцінного життя, а також створені сприятливі умови для виховання та гармонійного розвитку дітей. Враховуючи вище викладене просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх спільної дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, рішенням Маловисківським районним судом Кіровоградської області від 17.08.2016 року справа № 392/561/16-у з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 800 грн, щомісячно, починаючи з 21.04.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Але відповідач систематично не сплачує аліменти, ухиляється від матеріального утримання дітей.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21.04.2023 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_5 подала заяву, зареєстровану судом 06.07.2023 року за вх. №6244, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Позивач проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Смолінської селищної ради, ОСОБА_6 на підставі довіреності подав заяву, зареєстровану судом 30.06.2023 року за вх. №5974, в якій просив розгляд справи провести без його участі за наявними матеріалами. Позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання призначені на 13.03.2023, 19.04.2023, 16.05.2023, 31.05.2023 та 06.07.2023 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 47, 50, 51,63,65), крім того, повідомлявся шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.
Відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від відповідача не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені в графі батько « ОСОБА_4 » в графі мати « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області від 16.04.2023 року (а.с.16).
Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені в графі батько « ОСОБА_4 » та в графі мати « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області від 16.04.2023 року (а.с.17).
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.19-20).

Відповідно до довідки Смолінської селищної ради від 01.11.2022 року за №62/2, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Відповідно до висновку за підписом сільського голови М. Мазури від 06.12.2022 року, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про розгляд заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно їх доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановила, що ОСОБА_4 , є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не забезпечує необхідного харчування і лікування, майже не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньок, не створює умови для отримання ними в подальшому освіти. Враховуючи вищевикладене комісія з питань прав дитини виконавчого комітету Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, керуючись ч.5 ст.19, с.1-3 ст.150, ч.4 ст. 155, ч.2 ст.157, ч.1 п.2 ст.164, ст. 165, ч.2 ст.166 СК України, ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства», не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно їх доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рекомендує ОСОБА_1 враховуючи інтереси дітей, звернутися з позовом до Маловисківського районного суду Кіровоградської області щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно їх доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „ Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 свідомо, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, їх підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дітей, поваги до їх гідності, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, хоча мав реальну можливість для цього, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми, оскільки такі судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дітей та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дітей, зайняття батьком, який проживає окремо від дітей, пасивної позиції у їх вихованні, що призводить до віддалення дітей від батька, втрати зв`язків між ним (батьком) та дітьми, крім того, свідчить про нехтування ОСОБА_4 своїми правами та обов`язками.

Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги (хоча наразі саме позивач повністю забезпечує доньок матеріально, створивши належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку), вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дітьми.

Разом з тим, позивач в свою чергу не перешкоджає відповідачу у його спілкуванні з дітьми, місце проживання не змінювала (тим більше відповідач проживає в одному селі і на одній вулиці з позивачем, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька (відповідача по справі) виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується із висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, від 10.11.2021 року у справі №390/1418/17.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача ОСОБА_4 , який є батьком малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та відповідно є такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 354-356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Смолінська селищна рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування, Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, Ідентифікаційний код: 05378818, місцезнаходження: вул. Козакова, 39, смт Смоліне, Новоукраїнський район, Кіровоградська область.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова