Справа № 203/3618/23
Провадження № 2-з/0203/50/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

05 липня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Погрібного О.Ю.,

розглянувши у провадженні № 2/0203/1202/2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , на предмет визнання недійсним фраудаторного правочину договору дарування квартири від 06 липня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 06 липня 2017 року за реєстровим № 1912/НМЕ, з огляду на те, що такий вчинений на шкоду кредитора (позивача) і укладений у зв`язку з небажанням ОСОБА_4 сплачувати позивачу заборгованість за виконавчим листом, виданим Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 22 жовтня 2014 року на підставі вироку відносно ОСОБА_5 від 03 липня 2014 року, та з метою ухилення від подальшого примусового стягнення виконавцем заборгованості за рахунок продажу частки майна (квартири), належній за законом ОСОБА_4

03 липня 2023 року після пред`явлення позову ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 55,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . а також заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі але не виключно: реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна квартири загальною площею 55,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що у неї є вагомі підстави вважати, що до прийняття судом рішення за наслідками розгляду справи про визнання договору дарування квартири недійсним, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , частка якої у спілній сумісній власності подружжя належить ОСОБА_4 , і за рахунок якої можна було б погасити заборгованість (за рішенням суду) перед позивачем ОСОБА_1 - може буди продана, передана в іпотеку або іншим способом відчужена чи обтяжена, а отже у разі невжиття заходів забезпечення позову у подальшому це може призвести до виконання судового рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2023 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснювався без повідомлення учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), через що заходи забезпечення мають гарантувати можливість ефективної реалізації на практиці вимоги позивача на випадок розв`язання спору на його користь.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, пунтом 6 частини 1 якої передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Так предметом позову є визнання договору дарування квартири АДРЕСА_2 , укладеного 06 липня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до нею докази, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки позивачем не доведено, що у разі невжиття заявлених заходів забезпечення виконання рішення суду про визнання договору дарування недійсним буде якимось чином утруднене чи неможливе, оскільки як видно з позовної заяви, заяви про забезпечення позову та доданих до них доказів, саме по собі визнання договору недійсним, тобто можливого рішення про задоволення позову, не спричинить неможливості його виконання, з огляду на порядок виконання такого рішення, а крім того, позивачем не доведено, що з 06 липня 2017 року відповідачами вчинялись дії, спрямовані на відчуження, передачу в іпотеку, тощо, саме цієї квартири, що свідчило б про умисне переховування такого майна саме третьою особою - ОСОБА_4 і що впливало б на можливість розгляду заявлених вимог чи виконання можливого рішення про задоволення позову.

Дана позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленим у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі №183/5864/17-ц.

Крім того, позивачем не наведено жодних доказів того, що саме за рахунок частки від реалізації цієї квартири може бути погашений наявний за виконавчим листом борг, з огляду на повернення стараннями позивача у власність боржника іншого нерухомого майна, стосовно якого позивач вказувала на успішне оспорення фраудаторних правочинів за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року, що мало забезпечити повне виконання грошових вимог за виконавчим документом чи істотно зменшити суму боргу.

Зважаючи на викладене в задоволенні заяви про забезпечення позову у заявлений спосіб належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання правочину недійсним відмовити.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко