МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/1206/23
18 травня 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Замниборщ А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 19 січня 2022 року між нею та відповідачами було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого була досягнута домовленість про укладення в майбутньому до 30 квітня 2022 року основного договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири, на у мовах встановлених цим договором.
Зазначала, що відповідно до п.3 Договору відповідачі отримали від неї в рахунок майбутньої продажи квартири АДРЕСА_1 в якості авансу грошові кошти в розмірі 823892,90 грн. та відповідно до п.5 Договору зобов`язувалися підготувати документи, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу.
Вказувала, що в порушення п.5 Договору, відповідачка ОСОБА_3 не знялася з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, не надала довідку про наявність чи відсутність проживаючих у квартирі за формою №1, а також не погасили борги за комунальні послуги та не надали їй відповідні довідки від постачальників комунальних послуг.
В супереч досягнутим домовленостям та в порушення п.6 Договору відповідачі замовчали той факт, що 19 січня 2021 року, Южненський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрив виконавче провадження №64195107 з примусового виконання виконавчого листа №2-3372/09 виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини.
Позивачка зазначала, що відповідачі також не повідомили її про те, що 24 лютого 2021 року Южненський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) наклав арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_2 .
Отже на теперішній час, відомості про відповідача ОСОБА_2 внесені до Єдиного реєстру боржників за двома виконавчими провадженнями: №64195107 з примусового виконання виконавчого листа №2-3372/09, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини та за №69492952 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК» Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором.
Вказувала, що відповідно до умов п.7 Договору, якщо основний договір купівлі-продажу вищевказаної квартири не буде укладено та підписано до 30 квітня 2022 року з вини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , то у неї, як постраждалої сторони виникає право відмовитися від придбання вищевказаної квартири, а передана відповідачам сума авансу повинна бути повернена їй. Крім того, відповідачі зобов`язані сплатити штраф в розмірі 100 % від суми авансу, зазначеної в п.3 цього договору.
Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь 823892,90 грн., з яких 411946,45 грн. - аванс, який сплачений за попереднім договором від 19 січня 2022 року та 411946,45 грн. - штраф за порушення умов договору та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 823892,90 грн., з яких 411946,45 грн. - аванс, який сплачений за попереднім договором від 19 січня 2022 року та 411946,45 грн. - штраф за порушення умов договору.
Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_5 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 28-29).
Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року справа прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 33).
Ухвалою суду від 21 березня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с. 91).
Представник позивача, діючий за ордером від 29 листопада 2022 року в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити та розглянути у порядку заочного провадження та в його відсутність (а.с. 6, 103).
Відповідачі, в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 44, 45, 65, 78, 82, 83, 84, 96, 107).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, вважає що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються книгою п`ятою розділом 1 главою 49 ЦК України, а саме щодо забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Судом встановлено, що 19 січня 2022 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зобов`язувалися продати та передати у власність, а ОСОБА_5 зобов`язувалася купити та прийняти у власність квартиру АДРЕСА_1 , і укласти в майбутньому до 30 квітня 2022 року договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, на у мовах встановлених цим договором (а.с. 7).
Відповідно до п.3 Договору відповідачі отримали від ОСОБА_5 в рахунок майбутнього продажу квартири АДРЕСА_1 , в якості авансу грошову суму у розмірі 823892,90 грн.
Згідно п.5 Договору відповідачі зобов`язувалися підготувати документи, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу, але в порушення п.5 Договору, відповідачка ОСОБА_3 не знялася з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, не надала довідку про наявність чи відсутність проживаючих у квартирі за формою №1, а також не погасили борги за комунальні послуги та не надали їй відповідні довідки від постачальників комунальних послуг.
Пунктом 7 Договору визначено, що сторони попереджені про те, що в разі, якщо до 30 квітня 2022 року договір купівлі-продажу вищевказаної квартири не буде укладено, підписано та нотаріально посвідчено з вини однієї зі сторін, постраждала сторона має право звернутися до суду. Якщо договір купівлі-продажу квартири не буде укладено та підписано з вини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у ОСОБА_5 , як постраждалої сторони, виникає право оформити право власності на вищевказану квартиру на своє ім`я, виконавши умови, визначені цим договором, а саме шляхом перерахування, вказаної в п.4 цього договору, суми (з урахуванням суми авансу, зазначеної в п.3 цього договору, або ОСОБА_5 , як постраждала сторона, має право відмовитися від придбання вищевказаної квартири, а передана відповідачам сума авансу повинна бути повернена їй. Крім того, відповідачі зобов`язані сплатити штраф в розмірі 100 % від суми авансу, зазначеної в п.3 цього договору (а.с. 7).
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 06 квітня 2019 року в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8).
26 квітня 2019 року право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9, 12).
На виконання вказаного правочину, ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 аванс в розмірі 411946,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19 січня 2022 року (а.с.10).
Крім того, на виконання вказаного правочину, ОСОБА_5 також передала ОСОБА_2 аванс в розмірі 411946,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19 січня 2022 року (а.с. 11).
Факт передачі позивачкою коштів відповідачам також підтверджується розпискою від 19 січня 2022 року (а.с. 13-14).
З матеріалів справи вбачається, що у вказаний в договорі термін, відповідачі не виконали умови договору, відповідачка не знялася з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, не надала позивачці довідку про наявність чи відсутність проживаючих у квартирі за формою №1, а також відповідачі не погасили борги за комунальні послуги та не надали їй відповідні довідки від постачальників комунальних послуг.
Крім того, 19 січня 2021 року, постановою державного виконавця Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №64195107 з примусового виконання виконавчого листа №2-3372/09 виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини (а.с. 16, 18).
Встановлено, що 24 лютого 2021 року постановою державного виконавця Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 17).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Свобода договору закріплена у ст. 627 ЦК України, виходячи зі змісту якої відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди
Суд вважає, що оскільки відповідачі не виконали свої зобов`язання за попереднім договором, то грошові кошти, які були отримані ним від позивача в якості авансу підлягають поверненню останній в тому розмірі, в якому вони передавалися.
Станом на дату подання позову відповідачі повинні повернути позивачці аванс в розмірі 823892,90 грн.
Згідно з ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Отже, на відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.
Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс-це лише спосіб платежу і він не є зобов`язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов`язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.
Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до частини першої ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання
Таким чином, відповідачі повинні повернути позивачці аванс в розмірі 823892,90 грн., а також відповідно до умов п.7 Договору сплатити штраф в розмірі 100 % від суми авансу, зазначеної в п.3 цього договору.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідачів на користь ОСОБА_5 суму авансу в розмірі 823892,90 грн. та суму штрафу в розмірі 823892,90 грн.
Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на свій розсуд.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 15, 16, 509, 526, 530, 570, 610, 612, 626, 629, 635, 655 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (вісімсот двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто дві) гривні 90 копійок, з яких: 411946,45 грн. в якості авансу, сплаченого за попереднім договором; 411946,45 грн. в якості штрафу за порушення умов договору.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (вісімсот двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто дві) гривні 90 копійок, з яких: 411946,45 грн. в якості авансу, сплаченого за попереднім договором; 411946,45 грн. в якості штрафу за порушення умов договору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 26 травня 2023 року.
Суддя: О.М. Сегеда