Справа № 606/994/23 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2023 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

за участі представника неповнолітнього ОСОБА_1 - адвоката Дяків О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою доТеребовлянської міської ради про визнання права власності, в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 39,8 кв. м, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача - адвокат Дяків О.Я., позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки № 09-04/19/42 від 03.04.2023 року виданої виконкомом Теребовлянської міської ради житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 був колгоспним двором, у вказаному домоволодіння на період 15 квітня 1991року проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дружина ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1 були ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дружина ОСОБА_4 ,померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1 ,які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 частці вищевказаного будинковолодіння.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилася спадщина, яку прийняв чоловік ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

За життя ОСОБА_5 , 10.07.2014 року склав заповіт на належне йому майно, а саме: приналежну йому на праві приватної власності земельну ділянку/пай/ розміром 2.4 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2№700633, що знаходиться на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та приналежний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 .

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_5 не змінювався і не скасовувався.

Таким чином ОСОБА_1 має право на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за спадкоємцем за заповітом.

Інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися.

Згідно довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 26.06.2018 року №211 про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належав на праві приватної власності ОСОБА_3 , але право власності не зареєстроване.

Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. №29/02-14 від 10.02.2023 року було відмовлено ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 79,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 79,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук