Справа № 462/1175/23 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/775/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 15 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.03 2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівгаз Збут» про захист прав споживачів повернуто позивачу на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що до суду були направлені документи через підсистему Електронного суду, а на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 17.02.2023 були направлені позовна заява від 17.02.2023 та додатки за електронним підписом, роздруківка електронного листа, що по суті є електронним листом з описом вкладення, була долучена до позовної заяви, як доказ завчасного направлення документів до відповідача. Вважає, що роздруківка електронного листа направленого на офіційну адресу відповідача є доказом, тому позивачем було дотримано вимоги процесуального законодавства, щодо направлення документів на адресу учасника судового процесу в електронній формі, які скріплені електронним підписом з доданням до позовної заяви в якості підтвердження електронного доказу щодо відправки електронного листа на офіційну адресу ТОВ «Львівгаз Збут», .

Звертає увагу на те, що відповідно до підстав повернення позовної заяви без розгляду Залізничний районний суд м.Львів вказав про відсутність достовірної інформації про отримання електронного листа вказаними адресатами ТОВ «Львівгаз Збут», за їх електронними адресами ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте процесуальним законодавством не передбачено надання до суду доказів про отримання поштової кореспонденції іншим учасником судового процесу.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд до Залізничного районного суду м.Львова.

Від ТзОВ «Львівгаз Збут» надішов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Згідно ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у статті 175 ЦПК України.

Зокрема, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ч.2 ст. 175 ЦПК України).

Частиною 1 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно з частинами 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 звернулася до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою, яка була сформована в системі «Електронний суд», до ТзОВ «Львівгаз Збут» про захист прав споживачів, в якій просила стягнути з відповідача на її користь переплачені кошти за газ у сумі 1638,48 грн, інфляційні втрати у сумі 1 195,84 грн та судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у сумі 6 000 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 28.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Встановлено, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, представником позивача - ОСОБА_2 надано витяг з електронної поштової скриньки, з якого вбачається, що 17.02.2023 з електронної адреси адвоката Коваленка В. В. - ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка згідно з інформацією з офіційного сайту ТзОВ «Львівгаз Збут» є одним з контактів відповідача, а також на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було направлено позовну заяву із доданими документами.

Додатково представником позивача зазначено про неможливість надсилання відповідачу ТзОВ «Львівгаз Збут» копій документів, поданих до суду, у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку, оскільки позивач тимчасово проживає у Франції в якості біженця, а представник позивача на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Постановляючи ухвалу від 15.03.2023 про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, однак всіх недоліків, зазначених в ухвалі про залишення без руху не усунуто, а саме - не надано доказів про належне надсилання стороною позивача позовної заяви із документами та одержання їх відповідачем ТзОВ «Львівгаз Збут».

Однак колегія суддів звертає увагу, що чинним ЦПК України передбачено обов`язок сторони позивача надати доказ надсилання учасникам справи копій поданих до суду документів, а не докази їх отримання адресатами.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Зважаючи на вказане, суд першої інстанції через надто формальний підхід, не дотримав принципів судочинства, встановлених статтею 55 Конституції України, статтями 2, 10 ЦПК України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 15 березня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 13.07.2023

Головуючий

Судді