Провадження № 2/641/136/2023 Справа № 754/2643/21
24 квітня 2023 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Курганникової О.А..,
за участю секретаря Арепєвій О.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків та надання дозволу на реєстрацію неповнолітньої дитини за місцем проживання матері,-
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд надати дозвіл на зняття з реєстраційного обліку (місця проживання) дитини, ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 та надати дозвіл на реєстрацію дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову зазначає, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 , яка постійно проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Після народження донька ОСОБА_3 була прописана разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . 11.11.2017 шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . З метою належного оформлення місця проживання дитини та її місця реєстрації позивачка звернулася до Центру надання адміністративних послуг міської ради з метою зняття з місця реєстрації дитини та реєстрації її за місцем фактичного проживання, однак в проведені вказаної реєстрації останній було відмолено, оскільки відсутня згода одного з батьків, тому звернулася до суду з позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків та надання дозволу на реєстрацію неповнолітньої дитини за місцем проживання матері направлено за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 року відкрито провадження у справі справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2021 року задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації .
21.04.2022 року зазначена цивільна справа була направлена до Ленінського районного суду м. Полтави, у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ, відповідно до розпорядження Голови Верховного суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22 року.
Однак цивільна справа в провадження Ленінського районного суду м. Полтави не приймалась.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова.
12.12.2022 року справу повернуто з Ленінського районного суду м. Полтави до Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності та її представника, позовні вимоги підтримала.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, заяв та клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від неї на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.
Представник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку
У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі. 11.11.2017року шлюб розірваний.
Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 .
Як вбачається з позовної заяви після народження ОСОБА_3 була прописана разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
Крім того, відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Згідно із ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Статтею 161 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 р. №265 (далі -Порядок), визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.
В п.3. Порядку встановлено, що декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.
Відповідно до п.4. Порядку, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
У разі коли особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та відображається в декларації під час її формування. Згода власника (співвласників) житла не вимагається у разі декларування місця проживання дітей віком до 18 років за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їх батьків або інших законних представників чи одного з них. (п.11 Порядку).
В п.16. Порядку встановлено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.
Відповідно до п.17. Порядку, згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.
В п. 33. Порядку встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
В п. 65. Порядку встановлено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується електронними підписами батьків, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронних підписів, у разі подання заяви в електронній формі або за письмовою згодою другого з батьків, що надається у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
В ст.14 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, тобто не будь-яким чином, а способом, встановленим договором або законом.
Згідно із ст.76,77,78 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 вказаного Закону Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
У випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Зі змісту наведених положень законодавства, дозвіл на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання малолітньої дитини надають її батьки.
Таким чином до повноважень суду не відноситься ухвалення рішення про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання малолітньої дитини замість її батьків. (ст.16 ЦК України).
А тому суд вважає неефективним обраний позивачем спосіб захисту інтересів малолітньої дитини для забезпечення її права користування житловим приміщенням, права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні шляхом надання судом дозволу на зняття її із зареєстрованого місця проживання та реєстрацію місця проживання малолітньої дитини замість батька.
Аналіз Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядку дозволяє зробити висновки, що суд не є органом, який має право знімати фізичну особу із зареєстрованого місця реєстрації чи реєструвати місце проживання особи. Таким органом є відповідний орган реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. А суд не має права перебирати на себе повноваження інших органів держави чи місцевого самоврядування.
Відповідно до Порядку реєстрації фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 (із змінами та доповненнями), реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.
Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, дитина може бути зареєстрована за адресою реєстрації одного із її батьків.
Однак, стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу місця проживання та перебування одного з батьків, а також скопії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , де вона мешкає , не доведено, що батько дитини безпідставно, з власних міркувань не надає дозволу на зняття з реєстрації доньки, а тому доводи сторони позивача є недоведеними.
Враховуючи викладене, розглядаючи в межах позовних вимог відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 79, 81, 141, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України,суд-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків та надання дозволу на реєстрацію неповнолітньої дитини за місцем проживання матері - відмовити.
Судові витрати вважати сплаченими позивачкою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місця мешкання: АДРЕСА_2 ,

Відповідач :ОСОБА_2 , дата, рік народження, РНОКПП невідомі, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, код ЄРДПОУ 3750169, адреса місця знаходження: пр. Маяковського, 21-Г, м. Київ, 02225

Суддя: О. А. Курганникова