справа № 179/1445/22
провадження № 2/179/115/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2023 року смт. Магдалинівка
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Хорольської І.П.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
справа № 179/1445/22
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-
21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позов мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача. Позивач є студентом 3 курсу денної форми навчання факультету електромеханіки та електрометалургії Українського державного університету науки і технології 4 рівня акредитації. Згідно виконавчого листа, виданого Магдалинівським районним судом 20.10.2021 року з відповідача стягнуто на користь матері позивача ОСОБА_3 аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання позивача. Позивач за допомогою матері сплачує всі витрати за навчання, включаючи транспортні витрати, проживання, харчування, медичне обслуговування та інші кишенькові витрати. Оскільки позивач навчається у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, тому зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який навчається та потребує матеріальної допомоги.
Просить суд змінити розмір стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.
Ухвалою суду від 14.02.2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та пояснив, що аліменти стягуються на користь його матері, але батько відправляє кошти йому особисто на його картковий рахунок. Зміни стягувача не відбувалося. Оскільки його батько на теперішній час офіційно працевлаштований та має земельні ділянки, то він разом з мамою вирішили, що батько може сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позовну заяву не надав.
Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечував.
Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що батьком повнолітнього позивача є ОСОБА_2 (а.с. 5)
Згідно довідки Українського державного університету науки і технології № 162 від 10.11.2022 року ОСОБА_1 є студентом 3 курсу денної форми навчання факультету електромеханіки та електрометалургії Українського державногоуніверситету науки і технології 4 рівня акредитації, форма навчання бюджетна (а.с. 6)
З інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2019 року змінено розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 , згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року, з частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття, на частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця, починаючи із 20 травня 2019 року і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
На підставі рішення стягувачу ОСОБА_3 було видано виконавчий лист (а.с. 7).
Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно положень ч. 3 цієї ж статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 182 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
В п. 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Суд зазначає, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу.
Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що він навчається, не має ніякого джерела доходу та потребує матеріальної допомоги, а відповідач не є інвалідом, знаходиться в працездатному віці, зобов`язаний та має можливість утримувати позивача, який навчається.
Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначив, що, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.
Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після постановлення у 2019 році судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання, змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився) і відповідач може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітнього сина у збільшеному розмірі, а також виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхнього повнолітнього сина і що є підставою для збільшення розміру аліментів як і відсутні відомості щодо характеру отримуваних доходів відповідача, що могло б слугувати обґрунтованою підставою для зміни способу стягнення аліментів. Обставини, що наводить позивач, фактично є суб`єктивним ставленням (за відсутності об`єктивних даних) до матеріального стану відповідача як такого, що міг би стати передумовою для задоволення заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, а тому на думку суду, не є істотними та достатніми для зміни способу стягнення аліментів визначеного рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2019 року.
Оцінюючи обсяг наданих на обґрунтування заявлених позивачем вимог доказів, суд приходить до висновку, що останні не свідчать про наявність безумовних підстав для зміни способу стягнення аліментів.
Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина сторін потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує також обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У матеріалах справи відсутні докази щодо понесення позивачем витрат, пов`язаних з його навчанням (в тому числі проживанням, харчуванням). При цьому, слід зазначити, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання), чим мати позивача і скористалася, про що свідчить вищевказане рішення суду від 14.06.2019 року.
Також, суд зазначає, що стягувачем по рішенню суду від 14.06.2019 року є мати позивача ОСОБА_3 , доказів того, що стягувач у виконавчому провадженні змінювався на ОСОБА_1 суду не надано, а відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 182 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.
На підставі ст.ст. 192, 198, 199, 200 СК України та, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247 , ст. ст. 263 - 265, 268, 273, 279-289, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчаннявідмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя А.О. Чорна