РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/2306/22

Провадження №: 2/755/1523/23

"29" червня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі - Назаровій І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

04.02.2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про захист прав споживачів з наступними вимогами:

1. Визнати законним право позивача користуватися обов`язковою складовою комунальної послуги, якою є загально будинковий сміттєпровід як загально будинкове обладнання в будинку АДРЕСА_1 , та є неподільною власністю співвласників багатоквартирного будинку;

2. Зобов`язати відповідача усунути наявні несправності у роботі сміттєпроводу та відновити експлуатацію сміттєпроводу у будинку АДРЕСА_1 шляхом розварювання сміттєпроводу. 3. Визнати незаконним заварювання та заборону користування сміттєпроводом в Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.02.2022 14 будинку АДРЕСА_1 , як факт неналежного надання обов`язкової комунальної послуги.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. Мешканцями будинку АДРЕСА_1 , на загальних зборах в 2011р. обраний актив з дев`яти чоловік, як ініціативна група з контролю за наданням комунальних та інших послуг в будинку. Кожна людина відповідальна за два поверхи. Всього в будинку 18 поверхів, і ці відповідальні з дев`яти осіб, приймають рішення і підписують звернення та інші документи за всіх мешканців будинку. Позивач є головою зазначеної ініціативної групи, власником квартири АДРЕСА_2 та співвласником спільного неподільного загальнобудинкового майна. Рішенням Київської міської ради № 270/270 від 09 жовтня 2014 року створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», яка є монополістом при наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а позивач є споживачем в будинку АДРЕСА_1 . За професійним навантаженням будинок щоденно повинні обслуговувати одна повна ставка двірника, та 0,8 ставки прибиральниця, тобто дві одиниці щоденно. Натомість, у них працює тільки один двірник і то на декілька будинків, тобто свій час на повну ставку у будинку позивача не відробляє. Щоби зменшити навантаження на їхнього двірника та направити його для прибирання на інші будинки ще з 2011 року неодноразово намагалися заварити сміттєпровід представники балансоутримувача (представники ЖЕКу). Рішенням Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 березня 2020 року, оформленого протоколом №13, вирішено Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районним в місті Києві державним адміністраціям, КП «Київкомунсервіс» провести роз`яснювальну роботу з мешканцями житлових будинків щодо необхідності та доцільності проведення заходів по закриттю клапанів завантажувальних пристроїв сміттєпроводів житлових будинків шляхом зварювання. 23.05.2020 року, з початком та під приводом карантину, балансоутримувач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва в особі ЖЕД 404, заварили на всіх 18-ти поверхах багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 передбачений за проектом сміттєпровід без узгодження з співвласниками - мешканцями будинку, в результаті чого співвласники будинку безпідставно і беззаконно були позбавлені права користування своєю неподільною власністю і права отримання комунальної комплексної послуги, за яку щомісяця нам виставляють до сплати суми за ненадані послуги балансоутримувач. При переповненні сміттєвого бака біля будинку, відсутності світла або поломки ліфту у будинку, сміття не опускається з поверхів на низ, а найчастіше залишається як нічийне на поверхах, або скидається з поверхів на низ. При можливому захворюванні на одному з поверхів багатоповерхового будинку коронавірусом, вищевказані незаконні дії балансоутримувача можуть привести до перезараження мешканців і поширенню інфекції через ліфти, ручки, з якими всі мешканці додатково контактують для виносу сміття у двір в контейнер. Крім того, при необхідності, все сміття в загальному домовому сміттєзбірнику можна було би дезінфікувати і в подальшому завантажувати в сміттєвий контейнер та далі на машину вже знезараженим, а його зараз роздуває по прибудинковій території вітер, вчасно невивезені мішки розривають бомжі, постійно над повним контейнером збирається гнус і муха, які є живим організмом і потенційним переносником вірусних та інших захворювань. При такому інтенсивному додатковому переміщенні мешканців по будинку, і запобіганню поширенню можливої інфекції, балансоутримувач в особі ЖЕД 404 зобов`язаний після кожного виносу (вивозу) мешканцями на вулицю сміття дезінфікувати всі контактні поверхні ліфтів, ручок, дверей, поштових скриньок та інших спільних контактних поверхонь, що балансоутримувачем в особі ЖЕД 404 не робиться. Балансоутримувач подає на затвердження Відповідачу тарифи, Відповідач затверджує їх не перевіряючи складову тарифу, не перевіряє фактичного виконання та надання затверджених ним послуг мешканцям по будинку АДРЕСА_1 , чим сприяє обкраданню мешканців будинку, та розкраданню бюджету України через систему пільг в субсидій.

12.06.2020 року під вх. № 103/45 /КО-312 позивачем був зареєстрований у балансоутримувача акт-претензія від мешканців будинку АДРЕСА_1 , на що надано відповідь від 16.06.2020р. під № 103/45-2200, де зазначено що балансоутримувач робить перерахунки за непрацюючий сміттєпровід. За квітень 2020 року проведено перерахунок 470,88 грн з ПДВ, за травень 468, 94грн з ПДВ. Це по всьому будинку для всіх мешканців, за всі ненаданні ним послуги, що складає на кожну квартиру від 3-х до 6-и грн на місяць. Натяку на роботу сміттєпроводу в майбутньому по будинку балансоутримувач у відповіді не робить зовсім, що доводить факт відсутності роботи сміттєпроводу, а у позивача, як і у всіх мешканців можливості користуватися своїм неподільним майном зараз під час карантину і в майбутньому взагалі, тобто балансоутримувач планує і далі виставляти рахунки мешканцям за ненадані послуги , які обраховуються сотнями гривень, а компенсувати по 3-6 грн в місяць на кожну квартиру як відписка. Відповідач це все знає і замовчує, як власник (засновник) юридичної особи (балансоутримувача). 04.09.2021р. представник позивача звернувся до відповідача, де зазначив: 23.05.2020р з початком, та під приводом карантину балансоутримувач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва в особі ЖЕД 404, заварили на всіх 18-ти поверхах багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 передбачений за проектом сміттєпровід без узгодження з мешканцями будинку, в результаті чого співвласники будинку безпідставно і беззаконно були позбавлені права користування своєю неподільною власністю і права отримання комунальної комплексної послуги, за яку щомісяця їм виставляють до сплати суми за ненадані послуги балансоутримувач. Просив: 1. Надати протокол №13 від 17.03.2020 та рішення Київради, якщо таке є, на підставі яких заварений сміттєпровід в будинку АДРЕСА_1 . 2. Зазначити, чи не скасовані вже вищезазначені протокол та рішення, якщо таке є. 3. Зазначити дату скасування вищезазначених протоколу та рішення, якщо таке є, та повернення мешканцям будинку АДРЕСА_1 сміттєпроводу шляхом розварювання та доведення до мешканців будинку інформацію про продовження користування мешканцями (співвласниками) сміттєпроводом у будинку АДРЕСА_1 . Відповідач направив запит (вх. № 08/1124 (з) від 06.09.2021) за належністю. 08.09.2021р. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, як балансоутримувач, надала відповідь та протокол №13 від 17.03.2021 за підписом В. Кличко. 09.09. 2021 на електронну адресу представника позивача надійшла відповідь Департаменту муніципальної безпеки № 079-2471, яка зводиться до звичайної відписки у вигляді вигаданих підстав та без посилання на норми, які змусили відповідача позбавити мешканців, в т.ч. і позивача комунальної послуги та неподільної власності співвласників. Тобто сам відповідач свій протокол №13 від 17.03.2021 позивачу не надав, рішення Київради не надав і не зазначив чи є таке рішення Київради, на підставі якого позивача як і всіх мешканців будинку позбавили комунальної послуги. Будь яку відповідь відповідач Укрпоштою не надіслав як не надіслав і на електронну адресу позивача відповідь на конкретно поставлені представником позивача (співвласником) питання та не надав витребувані додатки. Членами ініціативної групи мешканців будинку складались та підписувались акти-претензії №11 з вх. № 46 від 02.02.2016 р., від 30.05.2020 р., де останні вказували, що при відключенні будинку і позивача, як мешканця і споживача від комунальної послуги 23.05.2020р, шляхом заварювання та заборони користування сміттєпроводом в будинку АДРЕСА_1 , як неподільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, не було дотримано вимог законодавства, отже позовні вимоги про визнання незаконним відключення сміттєпроводу ґрунтується на Законі і відлягають задоволенню.

15.02.2022 року позовну заяву, згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, передано в провадження судді Коваленко І.В.

17.02.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 залишено без руху, з наданням позивачу можливості виправити недоліки в строк, визначений в ухвалі суду.

23.02.2022 року через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків, яка фактично була отримана суддею Коваленко І.В. 05.04.2022 року.

11.04.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про захист прав споживачів - повернуто позивачу.

22.09.2022 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11.04.2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

05.10.2022 року матеріали цивільної справи № 755/2306/22 надійшли до канцелярії Дніпровського районного суду міста Києва та 10.10.2022 року передані в провадження судді Коваленко І.В.

17.10.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

02.11.2022 року на виконання вимог запиту Київського апеляційного суду від 26.10.2022 року матеріали цивільної справи № 755/2306/22 направлені до Київського апеляційного суду.

16.11.2022 року ухвалою Київського апеляційного суду задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Київського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року.

18.11.2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків.

01.12.2022 року матеріали цивільної справи № 755/2306/22 надійшли до канцелярії Дніпровського районного суду міста Києва та 13.12.2022 року передані в провадження судді Коваленко І.В.

19.12.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про захист прав споживачів, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.01.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

05.01.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

20.03.2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва 05 січня 2023 року про відмову у забезпечені позову - залишено без задоволення.

03.04.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

11.04.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Позивач у судове засідання не з`явився, у поданих до суду заявах просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 20.03.2023 року. (а.с.141)

Третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не скористалася правом подати письмові пояснення щодо позову, з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечень проти позову. Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримала 20.03.2023 року. (а.с.140)

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. (стаття 4 Житлового Кодексу України).

Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським об`єднанням (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

Згідно ст.5 Житлового Кодексу України, д ержавний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Судом встановлено, що Рішенням № 270/270 від 09.10.2014 року Київської міської ради створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», яке віднесено до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації».

Відповідно до п.1.1 Загальних положень Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», затвердженого розпорядженням заступника голови виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) П.Пантелєєва 06.01.2015 року №4, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (далі - Підприємство), створено рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва та віднесене до сфери управління Дніпровською районною в місті Києві державної адміністрації. Засновником та власником комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада (далі - Власник).

Відповідно до п.2.1 Статуту Підприємство створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку.

Відповідно до п.2.2. предметом діяльності Підприємства, серед іншого, є: 2.2.1. Утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку; 2.2.2. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку; 2.2.3. Управління неруховим майном; 2.2.5. Надання послуг із ремонту житлового та нежитлового фонду, інженерного й ліфтового обладнання в установленому порядку; 2.2.11. Здійснення будівельно-монтажних, ремонтних та інших робіт; 2.2.39. Надання послуг із вивезення побутових відходів у встановленому порядку.

Розпорядженням № 61 від 13.02.2015 року Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про столицю України - місто-герой Київ», рішень Київської міської ради від 01.12.2011 року № 758/6994 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передані до сфери управління Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації», від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 року № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», від 10.12.2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», від 06.01.2015 року № 4 «Про затвердження статуту комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та з метою забезпечення ефективного використання комунального майна територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, поміж іншим, закріплено з 16.02.2015 року на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» об`єкти житлового і нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, та елементи зовнішнього благоустрою.

Згідно Додатку 1 до Розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 №61, житлові приміщення у житловому будинку АДРЕСА_1 увійшов у Перелік житлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, порядковий номер 339.

Обслуговування будинку АДРЕСА_1 здійснює ЖЕД №404.

Тож, саме на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» як виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_3 покладено обов`язок по утриманню в належному технічному стані зазначеного будинку.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України належать: 1) затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; 2) затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; 3) встановлення граничної норми витрат на управління житлом громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг; 4) затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування; 5) встановлення граничної норми витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг; 6) встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами; 7) встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі; 8) встановлення порядку перевірки відповідності якості надання комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг; 9) затвердження порядку здійснення перерахунку вартості комунальної послуги та послуги з управління багатоквартирним будинком за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості; 10) встановлення порядку здійснення професійної атестації управителів за фахом "менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків)" та критеріїв, яким мають відповідати підприємства, установи, організації, що здійснюють професійну атестацію; 11) встановлення порядку здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, належать: 1) сприяння створенню виконавцями комунальних послуг та управителями систем управління якістю відповідних послуг на базі національних або міжнародних стандартів; 2) організація і виконання в межах повноважень робіт із стандартизації, метрології та підтвердження відповідності у сфері житлово-комунальних послуг; 3) здійснення моніторингу стану розрахунків за житлово-комунальні послуги; 4) встановлення методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії, а також послуги з поводження з побутовими відходами) у багатоквартирних будинках та інших будівлях, де налічуються два або більше споживачів; 5) встановлення порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води; 6) встановлення порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води; 7) встановлення порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності; 8) встановлення обов`язкового переліку послуг, витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

До повноважень органів місцевого самоврядування належать: 1) затвердження та виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та виконанні відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання комунальних послуг; 4) інформування населення відповідно до законодавства про стан виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також про відповідність якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; 5) здійснення моніторингу стану виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; 6) встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

По даній справі позивач звернувся за захистом, на його думку, порушеного права як власника квартири АДРЕСА_4 та прав інших мешканців даного будинку, як співвласників спільного майна багатоквартирного будинку, та одночасно споживачів послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, щодо користування загальнобудинковим сміттєпроводом.

На підтвердження права власності на квартиру АДРЕСА_4 позивач надає Витяг з Державного реєстру правочинів №970570 від 06.05.2005 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 набув право власності на вказане майно на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2005 року.

Наказом Міністерства Юстиції України від 18.08.2004 № 86/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 р. за № 1022/9621, з метою забезпечення реалізації фізичними і юридичними особами права на визнання державою правочинів, щодо яких передбачена державна реєстрація, затверджено Інструкцію про ведення Державного реєстру правочинів.

Відповідно до п.1.2 Інструкції, державна реєстрація правочину проводиться реєстратором шляхом унесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням. Про внесення запису до Державного реєстру правочинів реєстратор видає кожній особі, яка отримала примірник правочину, або уповноваженим нею особам витяг з Державного реєстру.

Таким чином, наданий позивачем Витяг з Державного реєстру правочинів №970570 від 06.05.2005 року є підтвердженням проведення державної реєстрації правочину, в даному випадку договору купівлі-продажу, станом на 06 травня 2005 року.

Разом з тим, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Порядок ведення реєстру затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 р. № 599), визначає умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) про зареєстровані речові права, обтяження речових прав та про осіб, що отримували інформацію з Державного реєстру прав (далі - користувачі інформації), права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Таким чином, аналіз зазначених положень нормативно-правових актів свідчить про те, що, звертаючись з вказаним позовом, позивач не надав на момент звернення до суду належного та допустимого доказу на підтвердження свого права власності чи права користування на квартиру АДРЕСА_4 .

Сама наявність лише Витягу з Державного реєстру правочинів №970570 від 06.05.2005 року, з якого вбачається, що право власності було набуте позивачем у 2005 році, не може бути беззаперечним доказом права власності, оскільки за більш як 17 років з моменту вчинення даного правочину позивач міг розпорядитись своїм майном шляхом його відчуження.

Як наголошує ч.1, ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

За змістом ч.1 та п.1, ч.2, ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним.

Звертаючись до суду в інтересах інших співвласників та споживачів житлово-комунальних послуг, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження права представляти інтереси інших мешканців даного будинку для захисту порушеного права.

Протоколом №13 від 17.03.2020 року Постійна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська адміністрація) з метою вжиття заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої короновірусом SARS-СоV-2», визначила Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчої, органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрацій, районним в місті Києві державним адміністраціям, комунальному підприємству «Київкомунсервіс»: 7.1. провести роз`яснювальну роботу з мешканцями житлових будинків щодо необхідності та доцільності проведення заходів по закриттю клапанів і завантажувальних пристроїв сміттєпроводів житлових будинків шляхом зварювання; 7.2. провести заходи по закриттю клапанів завантажувальних пристрої і сміттєпроводів житлових будинків шляхом зварювання; 7.3. рекомендувати керівникам ОСББ, ЖБК та будинків іншої форми власності провести заходи по закриттю клапанів завантажувальних пристрої і сміттєпроводів житлових будинків шляхом зварювання; 7.4. забезпечити своєчасне та якісне надання послуг з вивезення твердих побутових відходів. (а.с.24-29)

Як убачається з відповіді, комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 16.06.2020 року за №103/45-2200 на Акт-претензію ОСОБА_1 від 30.05.2020 року, на виконання п.5.2, п.5.3 протоколу №3 від 19.03.2020 засідання комісії Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в будинку АДРЕСА_1 23.05.2020 були проведені роботи по заварюванню сміттєпроводу. (а.с.30)

При розгляді даної справи судом не було встановлено протиправності заварювання та заборони користування сміттєпроводом.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях

З огляду на викладене та надані сторонами докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5 Житлового Кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.15 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний тест рішення суду складений 29 червня 2023 року.

Суддя: