31.05.2023 Справа № 331/3472/23
Провадження № 2-о/331/390/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жукової О.Є.

при секретарі: Мироненко О.В.,

розглянувши в порядку окремого провадження справу за заявою представника заявника адвоката Кара Юлії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (місцезнаходження:м.Запоріжжя, пл. Пушкіна, 2), ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника Кара Ю.М. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт реєстрації шлюбу 01 жовтня 2022 року в м.Сімферополь, АР Крим, Україна, між громадянином України - ОСОБА_2 , уродженцем Донецької області, м.Горлівка, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою України - ОСОБА_1 , уродженкою Донецької області, м.Горлівка, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_4 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - Україна, Запорізька область, місто Бердянськ, зазначивши в актовому записі про народження - у графі «батько» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, у графі «мати» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що з 2020 року заявниця перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживали в м. Бердянську Запорізької області. Від фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_2 , заявниця завагітніла. 01 жовтня 2022 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що Симферопольським районним відділом ЗАГС № 3 Департаменту ЗАГС Мінюстиції Республіки Крим було зроблено актовий запис № 1 та видано свідоцтво про шлюб. У зв`яку з примусовою паспортизацією громадян України на тимчасово окупованих територіях заявниця та її чоловік отримали паспорти громадян рф, які були видані окупаційною владою в Криму. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 в м.Бердянськ Запорізької області народила дівчинку, яку було названо ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.03.2023, виданого Сімферопольським районним відділом ЗАГС №3 Департаменту ЗАГС Мінюстиції Республіки Крим серії НОМЕР_1 . Згідно доданих до заяви копій паспортів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , останні є громадянами України, однак в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_4 вказано, що заявниця та зацікавлена особа є громадянами російської федерації. Зазначає, що документи видані окупаційною владою російської федерації на тимчасово окупованих територіях України є недійсними. Отже видані МВД по республіці Крим паспорти на ім`я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як громадян рф є недійсним. Заявниця та зацікавлена особа мають паспорти громадянина України, та не відмовлялись від українського громадянства, під час оформлення паспорту рф на тимчасово окупованій території України, паспорі (у вигляді ай ди карти та книжечку) не сдавали, заяв про відмову від громадянства України - не подавали.

Встановлення факту реєстрації шлюбу між заявницею та ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території має значення для реалізації прав подружжя, в тому числі для встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, тому вона була вимушена звернутися до суді із вказаною заявою.

У судове засідання заявниця, заінтересована особа ОСОБА_2 та їх представник Кара Ю.М. не з`явились, однак представником Карою Ю.М. подано до суду заяву, в якій зазначено про розгляд справи без їх участі, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, однак надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Що стосується встановлення факту реєстрації шлюбу, суд приходить до наступних висновків.

Так судом встановлено, що 01 жовтня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого так званим окупаційним органом рф «Симферопольский районый отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым».

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду) визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків.

07 травня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», яким, зокрема, частину третю статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» доповнено словами «крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану».

Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації шлюбу, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу.

Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України.

Із заяви ОСОБА_1 слідує, що 01 жовтня 2022 рокуу м.Сімферополі АР Крим вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований так званим окупаційним органом рф «Симферопольский райооный отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым».

Отже, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у АР Крим» шлюб укладено на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану.

Відповідно до п. 18 цієї Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 27 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Вказана позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2022 року у справі №759/1443/22.

Отже, враховуючи, що встановлення факту реєстрації шлюбу між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території має значення для реалізації немайнових прав заявниці, з метою захисту її законних прав та інтересів, як громадянина України, суд вважає необхідним встановити фактукладення шлюбу 01 жовтня 2022 року між громадянкою України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою Донецької області, м.Горлівка, Україна і громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Донецької області, м.Горлівка, Україна.

Що стосується встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, суд зазначає наступне.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 в м.Бердянськ Запорізької області народила дівчинку, яку було названо ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.03.2023, виданого Сімферопольським районним відділом ЗАГС №3 Департаменту ЗАГС Мінюстиції Республіки Крим серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є громадянами України та в силу вимушених обставин, які не залежали від їх волі, не могла отримати свідоцтво про народження доньки українського зразка та зареєструвати її як громадянку України.

Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки батьки та дитина знаходяться на тимчасово окупованій території України.

Як вбачається із матеріалів справи, заявники є громадянами України, перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.1 ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до ч.1 ст. 146 Сімейного кодексу України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 147 Сімейного кодексу України по батькові дитини визначається за іменем батька.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ч .ч., 2, 3, 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, в зв`язку з чим, заява в цій частині також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 263 - 265, 273, 293, 315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням ст. ст. 21, 27, 135, 144 Сімейного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника адвоката Кара Юлії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (місцезнаходження:м.Запоріжжя, пл. Пушкіна, 2), ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт реєстрації шлюбу 01 жовтня 2022 року в м.Сімферополь, АР Крим, Україна, між громадянином України - ОСОБА_2 , уродженцем Донецької області, м.Горлівка, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою України - ОСОБА_1 , уродженкою Донецької області, м.Горлівка, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований органом «Симферопольский районый отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым», актовий запис № 1.

Встановити факт народження громадянкою України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини жіночої статі, ім`я дитини « ОСОБА_4 », по батькові дитини « ОСОБА_4 », прізвище дитини « ОСОБА_4 », яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження дитини: місто Бердянськ Запорізької області, Україна.

Зазначити в актовому записі про народження дитини ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження дитини: місто Бердянськ Запорізької області, Україна, матір`ю дитини - громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини - громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду в частині встановлення факту народження підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Є. Жукова