Єдиний унікальний номер №943/746/23
Провадження № 2/943/683/2023
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

29 червня 2023 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шнир Олега Богдановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС» про стягнення заборгованості за оренду землі, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Шнир О.Б, в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за оренду землі. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролан-Захід плюс» в користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати орендної плати за 2021 та 2022 роки за договором оренди землі від 18.07.2018 року на земельну ділянку площею 1,6806 га, що знаходиться на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області та за договором оренди землі від 18.07.2018 року на земельну ділянку площею 0,5881 га, що знаходиться на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, розмір пені, інфляційні витрати, три відсотки річних, та суму сплаченого судового збору та витрат за надання правничої допомоги.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність передання справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 постанови від 01 березня 2013 року N 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі N 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, а саме земельних ділянок, що розташовані на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, оскільки позов стосується стягнення заборгованості з орендної плати, тобто предметом вище зазначеного позову є нерухоме майно, для якого положеннями ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, враховуючи, що розгляд справи не розпочато, а згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, вважаю, що дана позовна заява не підсудна Буському районному суду Львівської області.

Відповідно до п. 42 постанови N 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Положеннями статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, оскільки предмет спору, земельні ділянки розташовані поза межами Буського (зараз Золочівського) району території, тому дана справа не підсудна Буському районному суду Львівської області і таку необхідно передати за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області за адресою: 81700, м. Жидачів, вул. Я. Мудрого, 20, Львівської області.

Керуючись ст. 30, 32, 258, 260ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шнир Олега Богдановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС» про стягнення заборгованості за оренду землі, направити за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області за адресою: 81700, м. Жидачів, вул. Я. Мудрого, 20, Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Журибіда Б. М.