У х в а л а

29 травня 2023 року

м. Київ

справа № 513/1121/22

провадження № 61-6701ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 21 листопада 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: сільськогосподарський виробничий кооператив «Єдність народів», приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаков Іван Іванович, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити юридичний факт, що до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 входило право на майновий пай у розмірі 6 244 грн або 0,15 відсотків пайового фонду майна сільськогосподарського виробничого кооперативу «Єдність народів» (далі - СВК «Єдність народів), який за життя належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ № 17134, виданого 25 квітня 2018 року Кривобалківською сільською радою Саратського району Одеської області.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 21 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

07 березня 2023 року ОСОБА_1 через систему «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 21 листопада 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 27 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. Попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

У травні 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 повторно подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить поновити процесуальний строк, оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень підлягає задоволенню.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20) вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Ураховуючи наведене, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення з метою вирішення її позовної заяви про зобов`язання СВК «Єдність народів» виплатити вартість частини майна, пропорційної паю ОСОБА_2 у майні СВК «Єдність народів» у справі № 513/1121/20, яка перебуває на розгляді у Саратському районному суді Одеської області.

Також, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що у даній справі наявний спір про право, що виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 у порядку окремого провадження, що, у свою чергу, не позбавляє ОСОБА_1 права розгляду її позовної заяви у порядку загального позовного провадження.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах законодавства, з якою погоджується й суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу,

колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з оскаржуваними судовими рішеннями та правильність висновку судів не спростовують.

Отже, з огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Саратського районного суду Одеської області від 21 листопада 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 21 листопада 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: сільськогосподарський виробничий кооператив «Єдність народів», приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаков Іван Іванович, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара