Дата документу 20.04.2023Справа № 643/1926/22
Провадження № 2-зз/554/17/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинковолодіння (справа № 2-312/1995), -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_4 09.02.2022 звернувся до Московського районного суду м.Харкова із заявою, в якій прохав скасувати захід забезпечення позову ОСОБА_2 , ухвалений Московським районним судом м.Харкова 14 листопада 1994 року у вигляді арешту 28/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 25.01.2008 року, як приватна власність, за реєстром прав власності на нерухоме майно № 21895949, згідно договору купівлі-продажу № 1-5272 від 28.06.1990 року нотаріусом 8-ї Харківської державної нотаріальної контори.

В обґрунтування заяви вказав, що він з 28.06.1986 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний за її позовом на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.10.1994 року без його участі (справа № 2-250-94 р. 28.06.1990 року за його особисті кошти була придбана 28/100 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого нотаріусом 8-ї Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованим за № 1-5272 у Харківському КП «Харківське міське Бюро технічної інвентаризації». На даний час вирішив продати належну йому частку будинку, однак із відомостей із Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.01.2022 року стало відомо, що згідно реєстру № 2189649, проведеного за рішенням від 25.01.2008 року, за ним у приватній власності знаходиться 28/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Також у витязі вказано, що згідно реєстру заборон № 6400171 від 15.01.2008 року, нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори проведено реєстрацію заборони на відчуження частки житлового будинку належного ОСОБА_3 , на підставі ухвали Московського районного суду від 14.11.1994 року. Ним з`ясовано, що арешт на належну йому частку житлового будинку був накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14 листопада 1994 року у справі за позовом ОСОБА_2 до нього про визнання права власності на 14/100 часток житлового будинку ( справа № 2-321-1995). Однак у зв`язку із постійною неявкою ОСОБА_2 у судові засідання, ухвалою від 05 січня 1995 року її позов був залишений без розгляду без скасування арешту. Прийнятий захід забезпечення позову порушує його права розпоряджатися належним йому майном, а тому змушений звернутися до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 лютого 2023 року вказану заяву прийнято до провадження Октябрського районного суду м.Полтави на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням та засобами мобільного зв`язку (а.с.35, 36, 43, 49).

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні 07.03.2023 року проти задоволення заяви заперечувала, у судове засідання 20.04.2023 року подала заяву про розгляд справи без її участі, прохала відмовити у задоволенні заяви та врахувати додані нею рішення (а.с.57).

Дослідивши заяву про скасування заходів забезпечення позову та матеріали додані до заяви, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 158 ЦПК України - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.ч.9,10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Судом встановлено, що 16 листопада 1994 року ОСОБА_2 звернулася до Московського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 14/100 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 (справа 2-321/1995).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14 листопада 1994 року накладено арешт на 28/100 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , з метою забезпечення вказаного позову.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 05 січня 1995 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Київського районного суму м.Харкова від 18 березня 1998 року відповідач ОСОБА_3 , 1962 р.н., визнаний безвісно відсутнім (справа № 2-1406/1998) (а.с.52-54).

Рішенням Київського районного суму м.Харкова від 16 липня 2001 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено, поділено спільно нажите майно подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на 18/100 часток будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 буде належати 10/100 часток замість 28/100 часток будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (справа № 2-4984/3 2001 р. (а.с.55).

Враховуючи, що під час розгляду заяви про скасування заходу забезпечення встановлено, що відповідач ОСОБА_3 визнаний судом безвісно відсутнім, рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою не скасовано, позивач заперечує проти задоволення заяви, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки її подано особою, факт безвісти відсутності якої не спростований.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинковолодіння (справа № 2-312/1995) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Суддя Л.І.Савченко