ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/618/22 Номер провадження 22-ц/814/3512/23Головуючий у 1-й інстанції Сайко О.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Гребінківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на будівлю, споруду (стаття 392 ЦК України),

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на будівлю, споруду в порядку статті 392 ЦК України.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що в травні 2016 року її чоловік усно домовився з ОСОБА_2 про придбання належного останньому будинку «А-1» 1941 року побудови, житловою площею 9,4 кв.м. в АДРЕСА_1 .

На вищевказаній земельній ділянці також знаходився недобудований, в аварійному стані будинок «В-1».

Після обстеження вказаного недобудованого аварійного будинку«В-1», який за рішенням Гребінківської міської ради народних депутатів №460 від 23 серпня 1988 року будувався з 1988 року та стояв без документів на земельній ділянці, фахівці прийшли до висновку, що будинок використовувати для житла було неможливо і небезпечно. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та на землю під будинком, за усною домовленістю ОСОБА_2 передав будинок родині позивачка під розібрання в якості будівельних матеріалів.

Гребінківська міська рада народних депутатів, надаючи дозвіл на будівництво будинку «В-1» у 1988 році на ім`я ОСОБА_3 , земельну ділянку по АДРЕСА_1 не надавала під будівництво, адресу не присвоювала.

Державний акт на право власності чи на право користування на земельні ділянки по АДРЕСА_1 до 01 січня 2013 року не видавався, як не видавався він будь-кому і після 01 січня 2013 року. Відповідно, земельна ділянка не успадковувалася і не могла бути успадкована за вказаною адресою будь-ким.

Договір про купівлю-продаж глиняного будинку 1941 року забудови «А-1» 9,4 кв.м., ринкова вартість якого на 10 червня 2016 року складала 4815,00 грн, залишився усний. Для засвідчення договору у нотаріуса не вистачало документів на земельну ділянку. З невідомих причин зв`язок з ОСОБА_2 перервався більше шести років тому, при цьому, останній не дотримав обіцянки і не вивів з реєстру зруйновані часом споруди «А-1», «Б» і «Д» та не привіз довіреності для укладення договору купівлі-продажу будинку «А-1».

ОСОБА_2 більше 3 років не користувався земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка з чоловіком за вказаною адресою отримують субсидію з 2017 року, користуються землею з 2017 року.

На виконання рішення Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області №460 від 23 серпня 1988 року демонтовано старий глиняний будинок 1941 року забудови житловою площею 9,4 кв.м., загальною 23,2 кв.м., який загрожував обвалом.

Як вказує ОСОБА_1 , 20 червня 2016 року вона уклала договір купівлі-продажу №27 з суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 . Договором визначено, що суб`єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 (продавець) зобов`язується прийняти на себе виконання будівельних робіт, збудувати та продати покупцю (позивачу) створені нові речі за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді будівельних виробів, об`єктів, виконаних робіт, зведених конструкцій у вигляді домоволодіння, а покупець (позивач) зобов`язується прийняти у власність та сплати повну вартість побудованих будівельних конструкцій, споруд, об`єктів та зведених конструкцій у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

15 липня 2016 року на виконання обов`язків пункту 2.6 договору №27 від 20 червня 2016 року за прибутковим касовим ордером №17 позивачкою було сплачено ФОП ОСОБА_4 (продавцю) 460 000,00 грн.

Згідно додаткової угоди від 21 грудня 2017 року до договору купівлі-продажу №27 від 20 червня 2016 року та за актами прийому-передачі виконаних робіт від 01 травня 2017 року та від 07 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , продавцем передано у власність покупцю (позивачці) всього виконаних робіт, будівельних виробів та зведених конструкцій у вигляді домоволодіння на суму 1015939,19 грн.

Площа основи забудови будівель згідно технічного паспорта від 03 травня 2019 року складає: житловий будинок «Л-1» 84,7 кв.м., літня кухня «Ж» 21,8 кв.м., сарай «К» 24 кв.м., погріб під «К» 17,0 кв.м., вбиральня «З» 1,8 кв.м., літній душ «Е» 2,4 кв.м.

Глиняний аварійний будинок «А-1» 1941 року забудови площею 9,4 кв.м., загальною площею 23,2 кв.м., зареєстрований на ОСОБА_2 на ділянці АДРЕСА_1 відсутній.

Позивачка також зазначала, що 21 грудня 2017 року за Договором № 51 про взаємозалік однорідних зустрічних вимог були проведені розрахунки, де за борговою розпискою від 12 листопада 2007 року позивачка була кредитором, а ФОП ОСОБА_4 був боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 20000,00 доларів США, що на день підписання договору взаємозаліку на 21 грудня 2017 року за офіційним курсом гривні НБУ складає 557 200,00 грн. Позивачкою сплачено продавцю 460000,00 грн на закупівлю будматеріалів, транспортних перевезень будівельної техніки. Зазначені у Договорі №51 від 21 грудня 2017 року зобов`язання припинилися у зв`язку з їхнім зустрічним зарахуванням на суму 1015939,19 грн. Угода відбулася.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Гребінківської міської ради Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що спірний об`єкт будівництва не введений в експлуатацію в установленому порядку, а тому він вважається незавершеним і визнання права власності на нього за рішенням суду, з посиланням на статтю 392 ЦК України, неможливо.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на порушення місцевим судом норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, а саме те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам частини першої статті 263 ЦПК України, згідно якої судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначала, що суд першої інстанції допустив неналежного представника відповідача ОСОБА_5 та взяв до уваги підписаний ним відзив без довіреності та без ордеру.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд належним чином не дослідив всі надані позивачкою докази та не надав їм об`єктивної оцінки і не вказав мотиви їх відхилення.

Позивачка посилається на відмову судом першої інстанції права на дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та вказує на порушення таємниці нарадчої кімнати.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зокрема, прохала суд подану нею апеляційну скаргу слухати за її відсутності та відсутності її представника.

Представник Гребінківської міської ради направив до суду апеляційної інстанції заяву, в якій прохав розгляд справи здійснювати за його відсутності.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області від 23 серпня 1988 року №460 ОСОБА_3 дозволено будувати новий житловий будинок замість старого, який прийшов в непридатність, господарський сарай, гараж, шахтний колодязь, надвірну вбиральню з вигрібною ямою по АДРЕСА_1 .

Відповідно дозволу на проведення робіт, який видано головою виконкому Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області 14 вересня 1988 року, ОСОБА_3 дозволено будівництво нового житлового будинку на підставі рішення №460 від 23 серпня 1988, генплану, термін закінчення робіт - серпень 1991 року.

Станом на 29 грудня 1995 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлено технічний паспорт. За даними технічного паспорта на земельній ділянці по АДРЕСА_1 містяться такі забудови: «А-1» - житловий будинок 1941 року побудови; «Б» - сарай; №2 огорожа; «В1» - будується житловий будинок.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області Радзівон Н.В., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував майно ОСОБА_6 , 1943 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом першої інстанції також встановлено, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку АДРЕСА_2 .

23 червня 2010 року на підставі рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №383 ОСОБА_7 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту прийому - передачі від 15 червня 2016 року ОСОБА_4 отримав, а ОСОБА_8 , на підставі довіреності № 801 від 19 грудня 2013 року, передала йому майно згідно списку, яке належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2013, року а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Із матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2016 року між позивачкою ОСОБА_1 (покупець) та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 (продавець) укладено договір купівлі-продажу (предметом якого є фактично виконання будівельних робіт) №27 від 20 червня 2021 року.

Того ж дня між позивачкою ОСОБА_1 та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 укладено договір на охорону, розбирання та вивезення аварійного глиняного житлового будинку «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 .

15 липня 2016 року за прибутковим касовим ордером №17 позивачкою було сплачено ФОП ОСОБА_4 (продавцю) 460000,00 грн.

До договору купівлі-продажу №27 від 20 червня 2016 року між позивачкою ОСОБА_1 та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 укладено додаткову угоду від 27 грудня 2017 року, якою збільшено суму договору до 1015939,19 грн.

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт, будівельних виробів та зведених конструкцій у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1 від 01 травня 2017 року передано у власність покупцю (позивачці) всього виконаних робіт, будівельних виробів та зведених конструкцій у вигляді домоволодіння на суму 785138,14 грн.

07 листопада 2017 року між позивачкою ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 підписано акт прийому-передачі робіт, зведених конструкцій, об`єктів та виробів АДРЕСА_1 (додаток №3 до договору купівлі-продажу №27) на загальну суму 230801,25 грн.

В матеріалах справи міститься копія розписки ФОП ОСОБА_4 від 12 листопада 2007 року, якою він підтверджує, що взяв у борг у ОСОБА_1 для розвитку підприємницької діяльності 20000,00 доларів США (курс НБУ 5,05 грн), що складає 101000,00 грн, який зобов`язувався повернути 21 листопада 2013 року, шляхом оплати придбання невеликого будинку в регіоні з природним газом, будматеріалів для будівництва або ремонту будинку в межах вказаної суми по курсу на день повернення боргу.

21 грудня 2017 року між позивачкою ОСОБА_1 та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 укладено договір №51 про взаємозалік однорідних зустрічних вимог.

29 грудня 2017 року начальником відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Гребінківської РДА Охріменко О.Ф. за №01-12/51 надано відповідь ОСОБА_4 , що згідно рішення Гребінківської міської ради від 23 серпня 1988 року №460 ОСОБА_3 дозволено будувати за адресою: АДРЕСА_1 новий житловий будинок «В-1» замість старого житлового будинку, який прийшов у непридатність та новий господарський сарай, гараж, шахтний колодязь та каналізаційний септик. По закінченню будівництва нових будівель старі будівлі демонтувати.

Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться такі будівлі та споруди: житловий будинок «Л-1»; літня кухня «Ж»; сарай «К»; погріб під «К»; літній душ «Е»; вбиральня «З»; вимощення 1; огорожа №1; колодязь № 4; ворота №5; колонка питна №6; вигрібна яма №7; опорна колона №8; електроопора № 9; огорожа №10; металева конструкція №11; водогін №12. Замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , паспорт виготовлено станом на 03 травня 2019 року.

Із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17 лютого 2020 року №107/120-20, яка надана на запит ОСОБА_4 , вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не здійснювалася, кадастровий номер не присвоювався, поземельна книга не відкривалася .

13 жовтня 2020 року виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області за вих. №03.1-09/1815 надано відповідь ОСОБА_4 на запит №201/03.1-09 від 14 вересня 2020 року щодо визнання незаконним та скасування пункту 31 рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №383 від 23 червня 2010 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність мешканцям міста», з якої вбачається, що в Гребінківському районному суді Полтавської області перебуває на розгляді справа №528/1084/20 за позовом ОСОБА_4 до Гребінківської міської ради Полтавської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, тому рішення щодо доцільності винесення питання на розгляд сесії міської ради буде розглянуто після набрання чинності рішення суду по вказаній цивільній справі.

Згідно акту обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 від 05 вересня 2020 року за підписами ОСОБА_4 , позивача ОСОБА_1 , який складено в присутності депутата міської ради Сотниченко К.В., сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 : подружжя ОСОБА_11 за власні кошти збудували та користуються з весни 2016 року земельною ділянкою 1829 м2 за вказаною адресою. Під час збирання подружжям документів для введення в експлуатацію вказаного житлового будинку на зазначеній ділянці, виявилося, що рішенням Гребінківського міськвиконкому №383 від 23 червня 2010 року земельна ділянка передана у власність ОСОБА_7 , в тому числі, для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,08 га для ведення особистого селянського господарства 0,1084 га, разом 0,1884 га.

15 січня 2021 року за вих. №03.1-11/71 виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області на запит №3/03.1-11 від 11 січня 2021 року ОСОБА_4 надано відповідь, з якої слідує, що АДРЕСА_1 , в тому числі і ділянка під № НОМЕР_1 , знаходиться в межах м. Гребінка. Згідно Генерального плану м. Гребінка, затвердженого рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради народних депутатів №812 від 11 грудня 1989 року «Про затвердження генерального плану міста Гребінка» з послідуючим затвердженням розпорядженням Полтавського облвиконкому №144-р від 16 квітня 1990 року. Ознайомитися з Генеральним планом м. Гребінка ОСОБА_4 може в Гребінківській міській раді.

Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер ІУ 58) встановлено, що 17 травня 2022 року ДІАМ зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта будинку садибного типу, площею 62,1 кв.м. в АДРЕСА_1 . Заявник - ОСОБА_1 .

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зі змісту частини п`ятої статті 11 ЦК України випливає, що цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статі 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частин другої, третьої статті 331 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Норма статті 331 ЦК України не передбачає виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року по справі №6-244цс14 та постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі №727/9974/17.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах.

Ні зазначеними нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на об`єкт нерухомості на підставі судового рішення. Даний правовий висновок мається в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 344/8414/18.

На земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 23,2 кв.м. Складовими частинами об`єкту нерухомого майна є житловий будинок «А», сарай «Б», вбиральня «Г», сарай «Д», огорожа №2, колодязь №3. Власником вищевказаної садиби є ОСОБА_2 . Підстави виникнення права власності у ОСОБА_2 - свідоцтво про право на спадщину, серія і номер 788, виданий 17 грудня 2013 року.

Жодних документів щодо переходу права власності у передбачений законом спосіб на зазначені забудови від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 позивачка не надана.

З урахуванням зазначеного, враховуючи обставини справи, відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою у судовому порядку права власності на будівлю, споруду колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення позову є безпідставними.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Відповідно до статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 62 цього ж Кодексу визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до статті 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Так, в матеріалах справи міститься довіреність у порядку передоручення від 26 вересня 2022 року, видана міським головою Гребінківської міської ради Полтавської області Колісніченком В.І. на представництво ОСОБА_5 інтересів Гребінківської міської ради Полтавської області в судах України (в тому числі, в апеляційній та касаційній інстанціях) з визначення строку довіреності до моменту її скасування (т.1, а.с. 132).

Отже, доводи апеляційної скарги щодо неповноважності представника відповідача є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Посилання скаржника на неознайомлення в електронному вигляді не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неознайомленням із матеріалами справи нею не заявлялося.

Порушення таємниці народної кімнати не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, зокрема, із протоколу судового засідання від 31 серпня 2023 року (т. 1, а.с. 223) вбачається, що о 13:50 год. суд першої інстанції видаляється до нарадчої кімнати.

Крім того, стаття 376 ЦПК України передбачає, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання на вищевказані порушення норм процесуального права, не дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцять статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко