1Справа № 335/4607/23 2-з/335/37/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., розглянувши без повідомлення учасників справи, клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2023 відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання незаконним акт експертизи комісії, визнання незаконним та скасування рішення комісії, визнання дій по донарахуванню за спожитий газ неправомірними.

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, а саме із вимогами про визнання незаконним акту експертизи комісії відповідача № 0179 від 06.03.2023, рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», оформлене протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення кодексу ГРМ АТ «Запоріжгаз», яким затверджено та задоволено акт про порушення №002275 від 21.02.2023 відносно споживача ОСОБА_1 та про визнання неправомірним та скасування здійсненого нарахування у грошовій сумі, що дорівнює вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу відповідно до складеного Акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості у розмірі 127 542,18 грн.

21.02.2023 працівниками AT «Запоріжгаз» складено акт про порушення №002275, в якому зафіксовано порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу), - при малому споживанні газу лічильник не обертається. Отвори у вихідному патрубку лічильника.

В розділі зауваження споживача до цього акту про порушення зазначено, що «на пломбу не звертав уваги, була фотофіксація 25.11.2022 року, пломби вже не було. До лічильника ніхто не торкався».

27 квітня 2023 року на адресу позивача надійшов лист від відповідача за №690-Сп-4806-0423 від 21.04.2023, в якому сповіщено про результати розгляду акту № ZP002275 від 21.02.2023, необхідність сплати вартості необлікованого об`єму природного газу у сумі 127 542,18 грн. Крім того, до вказаного листа відповідачем додано Акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та рахунок на сплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу.

Разом з позовною заявою 30.05.2023 позивач подав клопотання про забезпечення його позову до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів шляхом заборони АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснювати заходи з примусового припинення газопостачання за адресою: вул. Лиманна, буд. 1, с. Розумівка Запорізького району Запорізької області, 70424.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом заявленого позову є неправомірність винесення комісією АТ «Запоріжгаз» рішення про затвердження акту про порушення, а також законність дій відповідача щодо проведення на підставі нього перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу. Саме неправомірні дії комісії АТ «Запоріжгаз» щодо затвердження акту про порушення та проведення перерахунку дає підстави в будь-який час АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відключити від постачання природного газу будинок позивача. Позивач вважає, що для захисту його прав та інтересів та для забезпечення виконання в майбутньому рішення суду, необхідно заборонити відключати подачу природного газу до його власного житлового будинку до вирішення справи у судовому порядку та набрання рішенням суду законної сили.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п.п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктом 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Вбачається, що позивач звернувся з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання незаконним та скасування рішення комісії.

Заявник вважає, що для захисту його прав та інтересів та для забезпечення виконання в майбутньому рішення суду, необхідно заборонити відключати подачу природного газу до його власного житлового будинку до вирішення справи у судовому порядку та набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до положень гл. 7 розд. VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285 (далі - Правила безпеки), та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абз. 2 п. 12 гл. 5 розд. ХI Кодексу ГРС якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Як встановлено з матеріалів справи не вбачається, що на час звернення до суду, газопостачання до будинку позивача не припинялося.

Повідомлень відповідача про можливе припинення газопостачання до заяви про забезпечення позову не додано.

Порядок оформлення акта про порушення та процедура його розгляду передбачені у розд. 5 гл. XI зазначеної Постанови, а саме акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення (п.п. 8-13).

Таким чином, приймаючи до уваги, що предметом позову є неправомірність дій відповідача щодо складення оспорюваного атку експертизи та акту про порушення, а законодавством визначені підстави для припинення газопостачання, розгляд оспорюваного акту відбувається за спеціальною і встановленою процедурою і акт не свідчить про те, що в обов`язковому порядку на його підставі буде припинено газопостачання до житла позивача, а також обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співмірний з позовними вимогами і не відповідає суті порушеного права, тому суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував заяву про забезпечення позову у визначений ним спосіб.

Крім того, у разі безпідставного і незаконного припинення газопостачання інтереси та права позивача можуть бути відновлені у спосіб відшкодування збитків, що передбачено розд. 6 гл. XI Кодексу газорозподільних систем та іншими нормами цивільного законодавства.

Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви. Позивач у заяві зазначає лише свої припущення, що відповідач з метою тиску на нього може намагатися відключити його будинок від газопостачання. Таким чином, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

В разі заборони АТ «Запоріжгаз», або будь-яким іншим особам в його інтересах, вчиняти дії з відключення від постачання природного газу до будинку позивача, фактично обмежується право АТ «Запоріжгаз», зокрема, але не виключно, здійснити відключення від постачання природного газу зазначеного будинку у разі аварійного стану газорозподільної системи, що крім того є ймовірним порушенням прав інших осіб (власників сусідніх будинків) на відключення від постачання природного газу у разі аварійного стану газорозподільної системи.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони на вчинення дій, спрямованих на припинення газопостачання, не співвідноситься з предметом позову встановлення правомірності рішення комісій і скасування рішення комісії, при цьому невжиття заходів забезпечення позову не матиме наслідком невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду, оскільки зміст позовних вимог не передбачає вчинення будь-яких дій відповідачем або створення обов`язку для відповідача.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п.п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A.303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду і заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Також, додатково суд звертає увагу на те, що з 02 травня 2022 року НКРЕКП повідомив на своєму офіційному сайті, що з 24 лютого 2022 року і до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Така вимога діє відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Отже, відключати за несплату електроенергію, воду та газопостачання під час воєнного стану в країні заборонено на законодавчому рівні.

Виходячи з обсягу позовних вимог, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам позивача, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, оскільки не вбачається співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Доводи заяви немотивовані, не конкретизовані, не доведені, тому підстави для забезпечення позову відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви та забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-151, 153, 260-262, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 01.06.2023.

Ухала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.О. Романько