Справа № 473/1150/23
РІШЕННЯ

іменем України

"25" травня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Лузан Л.В., за участю: секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., представника відповідачки адвоката Венделя О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

в березні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 904 грн. 84 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 06.12.2011 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, встановлених Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, банківськими тарифами.

Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, банк виконав у повному обсязі. Проте відповідачка, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 09.02.2023 утворилася заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 31 904 грн. 84 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 26 714 грн. 12 коп., заборгованість за процентами в розмірі 5 190 грн. 72 коп.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.

07 квітня 2023 року від адвоката Венделя О.М. в інтересах відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, у якому останній просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зокрема, з огляду на те, що:

-позивачем не надано жодних доказів щодо встановлення кредитного ліміту, його зміни, переукладення кредитних договорів при видачі нових платіжних карток, а також узгодження в письмовому вигляді ціни договору, яка встановлена в формі сплати процентів за користування кредитними коштами;

-кінцевий строк кредитування становить 30.06.2015, що відповідає строку дії картки № НОМЕР_1 , отже вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлені після спливу позовної давності;

-коштами в сумі 16 640 грн. 00 коп. протиправно заволоділа стороння особа, в зв`язку з чим відповідачка звернулася з відповідною заявою до органів поліції;

-сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором кошти в сумі 31 904 грн. 84 коп. є помилкою з боку відповідачки (маючи лише картку № НОМЕР_2 , відповідачка вважала, що обумовлена заборгованість виникла за цією карткою).

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Вендель О.М. у судовому засіданні в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2011 відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписала анкету - заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При підписанні заяви, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.29).

Відповідно до укладено договору, відкрито рахунок та надано відповідачці кредитні картки (спеціальний платіжний засіб): № НОМЕР_1 , строк дії до 06/15, № НОМЕР_3 , строк дії до 11/16, № НОМЕР_4 , строк дії до 09/18, № НОМЕР_2 , строк дії до 09/22 (а.с.28).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , кредитний ліміт по картковому рахунку № НОМЕР_1 було встановлено в розмірі - 00 грн. (старт карткового рахунку), який в подальшому змінювався: 25.03.2013 збільшений ліміт 1 200 грн., 29.08.2013 збільшений ліміт 2 000 грн., 16.10.2013 збільшений ліміт 2 500 грн., 09.09.2016 зменшений ліміт 00 грн., 04.07.2021 збільшений ліміт 10 000 грн., 29.12.2021 збільшений ліміт 30 000 грн., 04.08.2022 зменшений ліміт 28 684,70 грн., 30.08.2022 зменшений ліміт 27 930 грн., 26.12.2022 зменшений ліміт 00 грн. (а.с.27).

Укладений між сторонами договір від 06.12.2011 в вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Як зазначалося вище, відповідачкою 06.12.2011 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, проте остання не містить положень щодо внесення плати за користування кредитом (процентів), її розміру, застосування штрафних санкцій, узгодженого сторонами порядку списання нарахованих процентів, тощо.

Водночас, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачкою не підписані. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

За такого, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена в формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи позивача щодо підписання відповідачкою паспорту споживчого кредиту та ознайомлення її таким чином з умовами кредитування, оскільки кредитний договір укладений 06.12.2011, а паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачкою 04.07.2021. Крім того, підписання споживачем паспорту споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року (справа №393/126/20).

Отже, паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування. Тому, паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитом.

Проте, виходячи з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, з огляду на фактично отримані та використані позичальником кошти, які в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, кредитор вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в подібній справі за № 342/180/17.

Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідачки, яка має статус первинного документа, відповідачка активно користувалася вищевказаними картками, знімала кошти з банкоматів, здійснювала покупки, оплачувала отримані послуги, також сплачувала заборгованість. Тобто з наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами (а.с. 18-26).

При цьому, з огляду на те, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, обумовлені виписки є належним доказом укладення кредитного договору, підтвердження видачі кредиту та користування ним.

Таким чином, оскільки відповідачка уклала кредитний договір з позивачем та отримала кредитні кошти від банку, вона зобов`язана повернути їх.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту відповідачкою в передбаченому законом порядку не спростовано.

Разом з тим, відповідачка, заперечуючи проти позовних вимог банку, зазначала, що в травні 2022 року сторонніми особами шахрайським шляхом було несанкціоновано одержано кредитні кошти в сумі 16 640 грн. 00 коп. (зняття готівки). З даного приводу також здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ч.1 ст.190 КК України. На час розгляду даної справи останнє не завершено.

Вказані доводи відповідачки ОСОБА_1 суд не приймає до уваги, оскільки остання не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що було проведено несанкціоноване зняття коштів з її карткового рахунку, а також щодо невідкладного повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про платіжні операції, що нею не виконувались. При цьому, саме на відповідачку покладено як обов`язок нерозголошення інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, так і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки, в тому числі телефону, який є фінансовим для здійснення операцій з картками. Кожна транзакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю ( коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі.

Слід зауважити, що надана відповідачкою копія витягу з ЄРДР щодо реєстрації кримінального провадження підтверджує лише факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу зняття коштів з картки, та не є належним та беззаперечним доказом на підтвердження наведених відповідачкою обставин щодо протиправного заволодіння сторонніми особами кредитними коштами.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено відповідачкою, остання після відкриття провадження у справі в порядку погашення заборгованості за кредитним договором сплатила 31 904 грн. 84 коп. При цьому, посилання відповідачки щодо помилки при здійсненні обумовленого переказу не заслуговують на увагу, оскільки картка, на яку було здійснено поповнення у вказаній сумі (картка № НОМЕР_2 ), була надана останній відповідно до укладеного договору б/н від 06.12.2011, за яким позивачем й заявлені вимоги про стягнення відповідної заборгованості.

Таким чином, з огляду на викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.05.2023.

Суддя Л.В.Лузан