УХВАЛА

12 липня 2023 року

м. Київ

справа № 2-2287/2009

провадження № 61-9497св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Хопти С. Ф.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Сакалоша Сергія Вікторовича про ухвалення судом касаційної інстанції додаткового судового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду

з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2009 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17 543,43 долари США та 8 739,10 грн.

Звернуто стягнення на предмет застави автомобіль SEAT IBIZA 2007 року випуску, № шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_1 , Р№ НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19 грудня 2007 року, видане Ірпінським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 77-Ф/08 від 19 березня 2008 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати, з кожної по 872,31 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 лютого 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сакалоша С. В. залишено без задоволення, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2009 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд (провадження № 61-17841св20).

Постановою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2009 року у частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано.

Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17 543,43 доларів США та 8 739,10 грн, яка має бути стягнута солідарно з ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 872,31 грн.

У вересні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сакалош С. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2009 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Сакалоша С. В. задоволено частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2009 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у частині вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості скасовано.

Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 714,41 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 15 802,80 доларів США, заборгованість за процентами - 911,16 доларів США, та 939,02 грн пені.

В іншій частині заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2009 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року залишено без змін.

У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла заява від представника ОСОБА_2 - адвоката Сакалоша С. В про ухвалення додаткового рішення Верховним Судом у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

У липні 2023 року цивільна справа №2-2287/2009 надійшла до Верховного Суду на запит суду.

Заява представника ОСОБА_2 - адвоката Сакалош С. В. мотивована тим, що банк, звертаючись до суду першої інстанції, просив стягнути суму заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя солідарно. Однак, прийнята судом касаційної інстанції постанова, якою заочне рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у частині вимог банку до ОСОБА_2 скасовані та ухвалено нове рішення, не містить вказівки про те, що стягнення заборгованості повинно відбуватися солідарно. Це свідчить про неповне вирішення позовних вимог судом касаційної інстанції.

Крім того, заявник вказує, що суду касаційної інстанції було надіслано докази, що підтверджують факт реалізації предмета застави. Заявник вважає, що у такому випадку є подвійне стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, що є недопустимим. Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_2 , не ухвалив судове рішення стосовно позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Посилаючись на положення статті 270 ЦПК України, представник ОСОБА_2 - адвокат Сакалош С. В. просить ухвалити додаткове судове рішення, в якому вирішити позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості та щодо позовної вимоги про звернення стягнення на предмет застави, який реалізовано, на підтвердження чого були надані відповідні докази.

Розглянувши доводи заяви, перевіривши матеріали справи та постанови суду касаційної інстанції, зміст якої, на думу заявника, є неповний, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Посилання заявника на необхідність зазначення у постанові про солідарне стягнення заборгованості на користь банку з поручителя ОСОБА_2 разом з позичальником ОСОБА_1 , не може бути підставою для застосування положення частини першої статті 270 ЦПК України, оскільки ці вимоги заявника є зміною мотивів та висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 травня 2023 року, так як Верховний Суд переглядав справу в касаційному порядку лише в межах касаційної скарги представника поручителя ОСОБА_2 , і відповідно не виходив за межі касаційної скарги, а тому і рішення судів попередніх інстанцій переглядались лише в частині вимог банку до поручителя ОСОБА_2 , і не переглядались в частині вимог до боржника ОСОБА_1 .

Щодо заяви про невирішення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет застави, який реалізовано, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 травня 2023 року, спростовуючи доводи касаційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Сакалоша С. В., вказав, що доказів реалізації заставного майна під час виконання заочного рішення суду матеріали справи не містять.

Переоцінка доказів у справі, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, що не дає права Верховному Суду оцінювати долучені до касаційної скарги нові докази та встановлювати нові обставини.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що питання виконання судового рішення урегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, на стадії виконання судового рішення, сторони виконавчого провадження (стягувач та боржник), скориставшись своїм правом, наданими їм статтею 19 Законом України «Про виконавче провадження», з метою уникнення подвійного стягнення, можуть урегулювати питання погашення заборгованості, з урахуванням сум, отриманих від реалізації заставного майна.

Таким чином, заява представника ОСОБА_2 - адвоката Сакалоша С. В. не містить підстав, визначених частиною першою статті 270 ЦПК України, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення.

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Сакалоша Сергія Вікторовича про ухвалення судом касаційної інстанції додаткового судового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

С. Ф. Хопта