Справа № 932/9121/21
Провадження № 2/932/902/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інна Валентинівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення про держану реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження, -

В С Т А Н О В И В:

01.11.2021 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інна Валентинівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення про держану реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження.

В обгрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що 05.08.2020 відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №8/2007/840-К/1030-Н від 31.05.2007 року, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» та договорами забезпечення, а саме право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного чи іншого майна, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржником, права, що випливають із судових справ.

За рахунок кредитних коштів боржником ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до умов Договору іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31.05.2007 дана квартира передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра». З інформаційної довідки вбачається, що 31.12.2015 запис про обтяження майна та запис про іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 припинено на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, винесеного 10.12.2015 по цивільній справі № 175/4613/15-ц. Крім того, на підставі даного рішення було визнано право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відкриттям розділу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 27736053 від 31.12.2016, номер запису про право власності/довірчої власності: 12877519.

Позивач також зазначає про те, що 22.01.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лозенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №116; право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 27924268 від 25.01.2016, номер запису про право власності/довірчої власності: 12998722. 03.03.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Двірник І.В., зареєстрований в реєстрі за № 351; право спільної часткової власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексні номери: 34170987 від 07.03.2017, 34169158 від 07.03.2017, номер записів про право власності/довірчої власності: 19342905, 19341458. 04.08.2021 Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою було скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, винесене 10.12.2015 по цивільній справі № 175/4613/15-ц в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та відмовлено в задоволенні позовних вимог, отже вказаним рішенням було скасовано рішення щодо визнання права власності та припинення запису про іпотеку та обтяження.

Представник позивача зазначає, що таким чином було виведено вищевказану квартиру з-під іпотеки, а право власності перереєстровано на іншу особу без згоди іпотекодержателя та діючи на шкоду кредитору. При цьому, на теперішній час боржником свої кредитні зобов`язання не виконані. В 2010 році Шевченківським районним судом м.Києва було винесено рішення по цивільній справі № 2-8444/10 за позовом КБ «Надра» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, стягнуто з відповідачів солідарно на користь КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1735731,39 грн., дане рішення набрало чинності та не виконано на теперішній час. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_5 , знаючи про існування боргу за кредитним договором, здійснив дії щодо перереєстрації нерухомого майна, що є предметом іпотеки і на яке могло бути звернуто стягнення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», діяв на шкоду кредитору з метою уникнення від виконання кредитних зобов`язань. Відповідачем ОСОБА_3 було вчинено відчуження майна боржника, діючи на шкоду кредитора, а також допущено порушення вимог Закону України «Про іпотеку». В наслідок протиправних дій та на підставі незаконного рішення суду, без згоди іпотекодержателя, діючи на шкоду кредитору, було здійснено відчуження та перереєстрацію права власності предмет іпотеки та майно, на яке могло бут звернуто стягнення в порядку Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин наявність у відповідача ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, яке набуто без достатніх законних підстав, зокрема, без згоди іпотекодержателя, в будь-якому разі ставить під сумнів право власності законного власника цього майна.

Посилаючись на зазначене, позивач просить: скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки, здійснену 31.12.2015 приватним нотаріусом Царейкіним М.М., індексний номер рішення: 27735779 та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктв нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження, здійсненого 31.12.2015 приватним нотаріусом Царейкіним М.М., індексний номер рішення: 27735427, які були внесені на підставі рішення суду, серія та номер: 175/4613/15-ц, виданий 10.12.2015, видавник: Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області щодо квартири АДРЕСА_1 ; поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2, Реєстровий №2970, виданий 31.05.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Насобіна Г.О. та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження підстава обтяження Договору іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2, Реєстровий №2970, виданий 31.05.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Насобіна Г.О. щодо квартири АДРЕСА_1 ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 27736053 від 31.12.2015, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запису права власності/довірчої власності: 12877519, припинивши право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 22.01.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №116, та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 27924268 від 25.01.2016, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 12998722, припинивши право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 ,

Також, позивач у позові просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 03.03.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Двірник І.В., зареєстрований в реєстрі за № 351 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 34169158 від 07.03.2017, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 19341458, припинивши право власності за ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_1 ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 34170987 від 07.03.2017, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 19342905, припинивши право власності за ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 ,

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О.

Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і визначено про необхідність проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року за клопотанням позивача витребувано від приватних нотаріусів Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. та Двірник І.В., Шевченківського районного суду м. Києва письмові докази у справі.

28.11.2022 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов Відзив на позовну заяву, в якій представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що позивач заявляє у даній справі позовні вимоги, не маючи на це законних підстав, представник вказує на те, що як вбачається із матеріалів справи та додатках, долучених позивачем до позовної заяви, між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено договір №GL48N718070_blank від 05.08.2020 року про відступлення прав вимоги, яким було відступлено в тому числі право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-к/1030-Н від 31.05.2007 року, укладеним між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_5 . Як вбачається з Додатку № 1 до договору, вказаний кредит було відчужено як беззаставний, що вказано в 21 колонці додатку, в 22 колонці (наявність застави) зазначено «НІ». За договором відступлення права вимоги можуть передаватись лише права, що належать первісному кредитору на момент укладання такого договору. Іпотека спірного об`єкт нерухомості була припинена 31.12.2015 року, отже ПАТ КБ «НАДРА» не могло передати право вимоги за договором іпотеки у 2020 році, яка припинена у 2015 році та не існувала на момент укладання договору про відступлення прав вимоги. Окрім того, з Договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank від 05.08.2020 року вбачається, що його було укладено між ПАТ «КБ» НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, що додатково вказує на ті обставини, що таким договором право вимоги за будь-якими іпотечними договорами від ПАТ «КБ» НАДРА» до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступлено не було. Представник відповідачів зазначає, що ним було подано адвокатський запит до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і одним із поставлених питань в адресу Фонду було: чи було передано ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» () будь-яке право вимоги за договором іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року, що було укладено між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 . На звернення ним було отримано лист, в якому Фонд надав чітку та однозначну відповідь, що за даними ПАТ «КБ «НАДРА» при виставленні даного кредитного договору на продаж у складі лоту №GL48N718070 кредит був беззаставним, про що було зазначено у публічному паспорті активу та в розширеній інформації до пулу.

Представник відповідачів вважає, що, таким чином, за договором про відступлення права вимоги № GL48N718070_blank від 05.08.2020 року було передано право вимоги виключно за кредитним договором №8/2007/840-к/1030-Н від 31.05.2007, в той час, як Договір іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року, предметом договору не був та право вимоги за ним між сторонами не передавалося. Тобто, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не набуло прав іпотекодержателя за договором іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 , а відтак і не має права заявляти позовні вимоги, що заявлені в даній справі.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

28 листопада 2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких він підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись, зокрема, на те, що піфдставою вернення з позовом є не захист прав іпотекодержателя, а є оскарження правочину, вчиненого на шкоду кредитора, тобто фраудаторного.

В судове засідання учасники справи, їх представники не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданій суду заяві представник позивача просила розглядати справу без її участі та без фіксування технічними засобами, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

У наданій суду заяві представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просив розглядати справу без здійснення фіксування технічними засобами.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. просила у наданій суду заяві розглядати справу у її відсутності.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України, передбачено неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України, передбачено неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ж до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч.2). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника;

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до положень ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Згідно з ч.1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність правочину може бути наслідком відсутності у момент його учинення вимог, передбачених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Інакше кажучи, підставами недійсності правочину можуть бути: суперечність змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; відсутність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; обмеження волевиявлення учасника правочину та/або невідповідність такого волевиявлення внутрішній волі учасника правочину; спрямованість правочину не на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, 31 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір №8/2007/840-К/1030-Н, за яким ОСОБА_5 було надано в кредит банком грошові кошти в сумі 170000 доларів США з терміном повернення до 20 травня 2032 року.

31 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений Договір іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2, за цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку предметом іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02 липня 2010 року, ухваленим у цивільній справі № 2-8444/10 за позовом КБ «Надра» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, стягнуто з відповідачів солідарно на користь КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1735731,39 грн., дане рішення суду вступило в законну силу.

Судом також встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015, ухваленим у цивільній справі № 175/4613/15-ц, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , та, зокрема, припинено право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , про що внести відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнано та зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнано недійсним Договір іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» та в порядку застосування недійсності договору іпотеки скасовано заборони, накладені на нерухоме іпотечне майно та ухвалено про внесення відомостей про виключення нерухомого іпотечного майна із Єдиного реєстру іпотек. Цим рішенням також скасовано заборону на вказану квартиру; внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотеку згідно договору іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року; внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру про накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що 31.12.2015 запис про обтяження майна та запис про іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 припинено на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, винесеного 10.12.2015 по цивільній справі № 175/4613/15-ц.

Крім того, на підставі даного рішення було визнано право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відкриттям розділу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 27736053 від 31.12.2016, номер запису про право власності/довірчої власності: 12877519.

22.01.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лозенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №116; право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 27924268 від 25.01.2016, номер запису про право власності/довірчої власності: 12998722.

03.03.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Двірник І.В., зареєстрований в реєстрі за № 351; право спільної часткової власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексні номери: 34170987 від 07.03.2017, 34169158 від 07.03.2017, номер записів про право власності/довірчої власності: 19342905, 19341458. За вказаним договором продавець продав, а покупці купили та прийняли від продавця у власність по частині вказаної квартири. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наразі є власниками, кожний по частини, квартири АДРЕСА_1 ,

05.08.2020 відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020, між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги.

За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у нового кредитора у зв`язку з набуттям прав на умовах цього договору, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №8/2007/840-К/1030-Н від 31.05.2007 року, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», що підтверджується Додаток до вказаного Договору про відступлення прав вимоги.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.08.2021, винесеною у справі № 175/4613/15-ц, була задоволена апеляційна скарга ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», було скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 у цивільній справі № 175/4613/15-ц в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Як зазначає позивач ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» ОСОБА_5 , знаючи про існування боргу за кредитним договором, здійснив дії щодо перереєстрації нерухомого майна, що є предметом іпотеки і на яке могло бути звернуто стягнення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», діяв на шкоду кредитору з метою уникнення від виконання кредитних зобов`язань. В подальшому ОСОБА_3 було вчинено відчуження майна боржника, діючи на шкоду кредитора, а також допущено порушення вимог Закону України «Про іпотеку». В наслідок протиправних дій та на підставі незаконного рішення суду, без згоди іпотекодержателя, діючи на шкоду кредитору, було здійснено відчуження та перереєстрацію права власності предмет іпотеки та майно, на яке могло бут звернуто стягнення в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Як вказує позивач, за таких обставин наявність у відповідачів ОСОБА_7 права власності на нерухоме майно, яке набуто без достатніх законних підстав, зокрема, без згоди іпотекодержателя, в будь-якому разі ставить під сумнів право власності законного власника цього майна. Посилаючись на вказане, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як зазначено вище, між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено договір №GL48N718070_blank від 05.08.2020 року про відступлення прав вимоги, яким було відступлено в тому числі право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-к/1030-Н від 31.05.2007 року, укладеним між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_5 .

Як вбачається з Додатку № 1 до договору, вказаний кредит було відчужено як беззаставний, що вказано в 21 колонці додатку, в 22 колонці (наявність застави) зазначено «НІ» (а.с.24).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відповідно до наведених положень чинного законодавства за договором відступлення права вимоги можуть передаватись лише права, що належать первісному кредитору на момент укладання такого договору.

Вбачається, що Іпотека спірного об`єкту нерухомості зазначеної квартири була припинена 31.12.2015, отже ПАТ КБ «НАДРА» не могло передати право вимоги за договором іпотеки у 2020 році, яка припинена у 2015 році та не існувала на момент укладання договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України).

Вбачається, що Договір іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 , був посвідчений 31 травня 2007 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Насобіною Г.О., що зареєстровано в реєстрі за № 1593.

З Договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank від 05.08.2020 року вбачається, що його було укладено між ПАТ «КБ» НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, що також вказує на ті обставини, що таким договором право вимоги за будь-якими іпотечними договорами від ПАТ «КБ» НАДРА» до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступлено не було.

Вбачається, що представником відповідачів було подано адвокатський запит до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою з`ясування чи було передано ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» () будь-яке право вимоги за договором іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 .

Листом 01.11.2022 кому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив представника відповідачів Атаманчук, що за даними ПАТ «КБ «НАДРА» при виставленні даного кредитного договору № 8/2007/840-К/1030-Н від 31 травня 2007 року, на продаж у складі лоту №GL48N718070, кредит був беззаставним, про що було зазначено у публічному паспорті активу та в розширеній інформації до пулу. Торги за даним лотом відбулись 22.05.2020, переможцем аукціону визнано ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Таким чином вбачається, що за договором про відступлення права вимоги № GL48N718070_blank від 05.08.2020 року було передано право вимоги виключно за кредитним договором №8/2007/840-к/1030-Н від 31.05.2007, в той час як Договір іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року предметом договору про відступлення права вимоги не був та право вимоги за ним між сторонами не передавалося.

Тобто, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не набуло прав іпотекодержателя за договором іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2 від 31 травня 2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 , а відтак і не має права заявляти позовні вимоги, що заявлені в даній справі.

Зважаючи на викладене, є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, позовні вимоги позивача, в яких він просить: скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки, здійснену 31.12.2015 приватним нотаріусом Царейкіним М.М., індексний номер рішення: 27735779 та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктв нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження, здійсненого 31.12.2015 приватним нотаріусом Царейкіним М.М., індексний номер рішення: 27735427, які були внесені на підставі рішення суду, серія та номер: 175/4613/15-ц, виданий 10.12.2015, видавник: Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області щодо квартири АДРЕСА_1 ; поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки №8/2007/840-К/1030-Н/2, Реєстровий №2970, виданий 31.05.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Насобіна Г.О. та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження підстава обтяження Договору іпотеки № 8/2007/840-К/1030-Н/2, Реєстровий №2970, виданий 31.05.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Насобіна Г.О. щодо квартири АДРЕСА_1 ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 27736053 від 31.12.2015, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запису права власності/довірчої власності: 12877519, припинивши право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 22.01.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №116, та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 27924268 від 25.01.2016, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 12998722, припинивши право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 03.03.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Двірник І.В., зареєстрований в реєстрі за № 351 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 34169158 від 07.03.2017, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 19341458, припинивши право власності за ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_1 ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права спільної часткової власності за ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 34170987 від 07.03.2017, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 19342905, припинивши право власності за ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦКК України, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інна Валентинівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення про держану реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження, - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення його повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева