04.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/3353/23
Провадження №2/205/1689/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бурчак Ганна Володимирівна, до Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Бурчак Г.В., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Виробниче підприємство «Техмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позову посилається на те, що у період з 09.10.2014 року по 27.02.2023 року ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «Виробниче підприємство «Техмаш». 27.02.2023 року позивача було звільнено за п.1 ст.36 КЗпП України. На момент звільнення ОСОБА_1 була нарахована, але не виплачена у повному розмірі заробітна плата. Заборгованість відповідача перед позивачем склала 23533,69 гривень. На день звільнення позивачу було видано трудову книжку, та проведено частковий розрахунок, але не було надано копію наказу (розпорядження) про звільнення та примірника письмового повідомлення про нараховані та виплачені працівникові при звільненні суми з підписом відповідальної особи, який би мав юридичну силу як документ. Натомість у мобільному додатку Viber на мобільний номер позивача 27.02.2023 року відповідачем було відправлено лише електронне фото-зображення нечіткої якості розрахункового листа за лютий 2023, що не можна вважати письмовим повідомленням в розумінні ст.47 КЗпП. Неодноразові звернення позивача в бухгалтерію відповідача з приводу погашення заборгованості по заробітній платі залишились без відповіді, у зв.язку з чим ОСОБА_1 звернувся до адвоката за правовою допомогою. У відповіді на адвокатський запит, відповідачем супровідним листом від 20.03.2023 року №42 за підписом заступника директора з правових питань Н.В. Файчак надано наступні документи: копію наказу №38к від 27.02.2023 року про звільнення ОСОБА_1 , скріншот з програмного застосунку Viber, датованого 27.02.2023 року, розрахунковий лист ОСОБА_1 за лютий 2023 року. Таким чином, станом на дату звільнення ОСОБА_1 нараховано до виплати 44345,60 гривень, утримано 12647,39 гривень, виплачено 8164,52 гривень, не виплачено 23533,69 гривень. Отже заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі відповідача перед позивачем складає 23533,69 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, та покласти на нього судові витрати.

Ухвалою суду від 10.04.2023 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

15.05.2023 року від відповідача ПрАТ «ВП «Техмаш» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому по суті заявлених вимог повідомляють про визнання суми нарахованих і не сплачених грошових коштів в сумі 23533,69 гривень, що є компенсацією за невикористану відпустку, яка станом на сьогодні після часткового погашення (платіжна інструкція №69 від 26.04.2023 року на суму 3922,28 гривень), становить 19611,41 гривень. Відповідно до доданих позивачем документів ОСОБА_1 наказом №38к від 27.02.2023 року було звільнено з посади монтажника технологічного устаткування дільниці нестандартного устаткування ПрАТ «ВП «Техмаш» 27.03.20233 року за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення позивач не працював, оскільки знаходився у відпустці без збереження заробітної плати (наказ №37к від 27.02.2023 року) на підставі власної заяви. Починаючи з 27.02.2023 року й по сьогодні позивач, як звільнений працівник, який не працював в день звільнення, не звертався до ПрАТ «ВП «Техмаш» з вимогою про розрахунок. Тривалість затримки виплат зумовлена з введеним воєнним станом в Україні, та як наслідок ПрАТ «ВП «Техмаш» має на сьогодні загальну заборгованість контрагентів перед ПрАТ «ВП «Техмаш» більше 60 мільйонів гривень. Починаючи з повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ПрАТ «ВП «Техмаш» втратило можливість здійснення господарської діяльності на найбільших будівельних об`єктах. Не відмовляючись від свого обов`язку щодо виплати відповідачу нарахованої компенсації за невикористану відпустку в сумі 19611,41 гривень, враховуючи, що така невиплата є результатом наслідків військової агресії російської федерації проти України і об`єктивною неможливістю в повному обсязі виконувати свої обов`язки, керуючись ст.435 ЦПК України, просить прийняти рішення щодо розстрочення виконання рішення рівними частинами протягом шести місяців.

22.05.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бурчак Г.В. до суду подано відповідь на відзив, в якому позивач у повному обсязі підтримує позовні вимоги, викладені у позові, клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення рівними частинами протягом шести місяців залишити без задоволення.

31.05.2023 року від представника відповідача ПрАТ «ВП «Техмаш» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому представник вважає наведені представником позивача у відповіді на відзив пояснення, міркування і аргументи безпідставними, такі що суперечать нормам чинного законодавства, матеріалам справи, а отже не мають братись до уваги. Зазначає, що заробітна плата, як винагорода за виконану роботу позивача, а також лікарняні незважаючи на важке фінансове становище підприємства були сплачені в повному обсязі в день звільнення ОСОБА_1 . Таким чином заборгованість по оплаті заробітної плати відсутня. Як зазначено у відзиві на позовну заяву і підтверджено розрахунковим листком за лютий 2023 року та не заперечується представником позивача у відповіді на відзив ПрАТ «ВП «Техмаш» має заборгованість по оплаті компенсації за невикористану відпустку, що не є заробітною платою в розумінні чинного законодавства. ПрАТ «ВП «Техмаш» повністю визнає і не намагається уникнути свого зобов`язання щодо оплати суми заборгованості по оплаті компенсації за невикористану відпустку, що підтверджується платежами, що були здійснені з урахуванням фінансової можливості підприємства в розмірі 1/6 заборгованості 26.04.2023 і 26.05.2023 року.

28.06.2023 року до суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бурчак Г.В. подано додаткові пояснення, в яких представник зазначає, що з урахуванням висновків Конституційного суду України, заборгованість відповідача перед позивачем з виплати нарахованих але не виплачених грошових коштів, у якості компенсації за невикористану відпустку, є заборгованістю по заробітній платі. Станом на день складання його пояснення, вже після порушення судом провадження у справі, відповідачем перераховано заборгованість по заробітній платі в розмірі 50% від суми заявленої у позові. Залишок грошових коштів, що має сплатити відповідач позивачу складає 11766,84 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бурчак Г.В. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутності, та винести рішення із урахуванням коштів, які були сплачені відповідачем позивачу в рахунок погашення боргу після відкриття провадження по справі. Загальна сума боргу (несплачених грошових коштів по заробітній платі) на 04.07.2023 року складає 11766,84 гривень. Також, просили стягнути витрати з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1063,80 гривень.

Представник відповідача ПрАТ «ВП «Техмаш» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, та враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості, винести рішення про стягнення з відповідача заборгованості за невикористану відпустку, яка станом на сьогодні становить 11766,85 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.02.2023 року наказом №38к позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією даного наказу, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.8).

Факт прийняття на роботу та звільнення з роботи ОСОБА_1 підтверджується також записами зробленими в трудовій книжці НОМЕР_1 від 14.03.2011 року та копією наказу про звільнення №38 К від 27.02.2023 року (а.с.3-6, 8).

Згідно розрахункового листа за лютий 2023 року, на момент звільнення ОСОБА_1 з посади монтажника технологічного устаткування дільниці нестандартного устаткування ПрАТ «ВП «Техмаш», заборгованість підприємства перед позивачем становила 23533,69 гривень (а.с.10).

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідачем станом на 04.07.2023 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 погашена частково, та становить 11766,85 гривень, що визнається позивачем та відповідачем у їх письмових поясненнях.

За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача не заперечував щодо наявної заборгованості підприємства при звільнені ОСОБА_1 в загальному розмірі 23533,69 гривень, яка частково погашена та станом на 04.07.2023 року становить 11766,85 гривень.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням визнання відповідачем позову та частковим погашенням заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивача про стягнення заборгованості в розмірі 11766,85 гривень, внаслідок чого задовольняє їх.

Щодо клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення рівними частинами протягом шести місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується, зокрема про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено.

При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення, та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви.

Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

На підтвердження неможливості виконати рішення суду відповідачем надано докази заборгованості контрагентів. Заява відповідача про розстрочку виконання рішення рівними частинами протягом шести місяців огбгрунтовується неспроможністю ПрАТ «ВП «Техмаш» в повному обсязі виконувати свої обов`язки у зв`язку з заборгованістю контрагентів перед ПрАТ «ВП «Техмаш» яка становить більше ніж 60 мільйонів гривень та заборгованістю ПрАТ «ВП «Техмаш» перед працівниками по сплаті заробітної плати більше ніж 3 мільйони гривень, однак як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 звільнено з підприємства і борг відповідача перед позивачем становить лише 11766,84 що є незначною сумою для підприємства.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 п.2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Суд при вирішенні даного спору по суті, враховуючи вищевикладену норму права, допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах стягнення за один місяць в розмірі саме 11766,84 гривень, який є меншим розміру заробітної плати позивача за місяць, оскільки його заробітна плата за місяць складає 12500 гривень (а.с.10), та не перевищує суму заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 1063,80 гривень суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків).

На підтвердження витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката, позивачем було надано договір №10/03 про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2023 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги №10/03 від 10.03.2023 року, з п.3 якого вбачається, що за обумовлений п.2 цього додатку обсяг послуг, за домовленістю сторін, клієнт сплачує адвокату грошову винагороду у розмірі 1000 гривень готівкою, документом, що підтверджує сплату адвокатських послуг є квитанція до прибуткового касового ордеру; розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що загальна сума повеневих позивачем витрат складає 1063,80 гривень; акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) за договором №10/03 від 10.03.2023 року, копії квитанцій до прибуткового касового ордера №1 від 14.03.2023 року на суму 500 гривень та №2 від 31.03.2023 року на суму 563,80 гривень.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1063,80 гривень на правову допомогу.

Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень за вимогу про стягнення заробітної плати.

Керуючись ст.ст.141, 263-268, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бурчак Ганна Володимирівна, до Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі 11766,84 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах стягнення за один місяць в розмірі 11766,84 гривень.

В частині позовних вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 11766,85 гривень, відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1063,80 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ,

представника позивача адвокат Бурчак Ганна Володимирівна, діюча на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗП 002267 від 16.07.2019 року, ордеру №1119089 від 31.03.2023 року, адреса:49053, м.Дніпро, пров.Львівський, буд.16,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Виробниче підприємство «Техмаш», , адреса: 49022, м.Дніпро, вул.Маршала Малиновського, буд.94-Б.

Суддя О.О. Костромітіна