20.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/2317/23

Єдиний унікальний номер 205/2317/23
Провадження № 2др/205/12/23
УХВАЛА

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № Д080621-01 від 08 червня 2021 року у розмірі 156 728 грн. 10 коп., штраф за період з 09 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 33 189 грн. 48 коп., три відсотки річних за період з 09 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 193 грн. 22 коп., а також судовий збір у розмірі 1 520 грн. 88 коп., а всього 191 631 грн. 68 коп.

11 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення для розподілу судових витрат, яка надійшла до суду 12 квітня 2023 року, в якій зазначила, що про наявність рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року позивачеві стало відомо 07 квітня 2023 року, коли воно з`явилося в системі «Електронний суд», проте в ньому не вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, тому просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року позовні вимоги було задоволено.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

У відповідності до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 у позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено та з відповідача на користь позивача було стягнуто підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 520 грн. 88 коп. 11 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» представником заявника було направлено клопотання про стягнення судових витрат, яке надійшло до суду 12 квітня 2023 року, тобто поза межами визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку.

При цьому, представником заявника до суду не була подана заява про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, для подання доказів понесених судових витрат.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 127, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133, ст. 137, ч. 1, ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 1, ст. 246, ч.ч. 3-5 ст. 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: