ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 541/2516/14-ц

провадження № 61-16989св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Пророка В. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Наталія Анатоліївна,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року, постановлену у складі судді Куцин В. М., та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року, прийняту колегією у складі суддів: Бондаревської С. М., Кривчун Т. О., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А.

Скаргу мотивувала тим, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області стягнено з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 вересня 2013 року, і до досягнення дитиною повнолітня. ОСОБА_2 рішення суду добровільно не виконував та не сплачував аліменти на сина.

Постановами головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Солодовник О. О. від 3 березня 2018 року встановлені тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2 , зокрема, у праві виїзду з України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також у праві полювання.

Такі ж самі обмеження відносно ОСОБА_2 встановлені 6 квітня 2021 року головним державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А.

У квітні 2021 року вона звернулася до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою, в якій просила скасувати встановлені відносно ОСОБА_2 тимчасові обмеження у зв`язку з погашенням ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів.

Постановами головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. від 7 квітня 2021 року скасовані встановлені тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2

Вказувала, що зазначені постанови головний державний виконавець прийняла на підставі поданої нею заяви про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, однак таку заяву вона подала головному державному виконавцю на вимогу ОСОБА_2 в обмін на нотаріально посвідчену його згоду на зміну місця реєстрації неповнолітнього сина.

Посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 не погасив, ОСОБА_1 просила визнати дії неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. від 7 квітня 2021 року, якими скасовано тимчасові обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 з України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, а також скасувати постанову про скасування заходів примусового виконання, оскільки, на її думку, оскаржувані постанови порушують право неповнолітнього сина на отримання аліментів.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними постанови головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською та іншою зброєю; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання та про скасування заходів примусового виконання від 7 квітня 2021 року, постановлені у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Скасовано постанови головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. від 7 квітня 2021 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською та іншою зброєю; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання та про скасування заходів примусового виконання за виконавчим листом № 2/541/1123/2014, виданим 6 січня 2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції вказував на те, що матеріали справи та матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів, які б підтверджували погашення ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, а, відтак, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 подала головному державному виконавцю Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. заяву про отримання від боржника коштів на погашення заборгованості зі сплати аліментів без фактичного отримання коштів, що є підставою для визнання неправомірними та скасування постанов головного державного виконавця, якими скасовані встановлені тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вважав, що до таких висновків суд дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не з?ясували фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, та дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги.

Зазначав, що між ним та ОСОБА_1 існувала домовленість про те, що він погашає заборгованість зі сплати аліментів, а ОСОБА_1 , в свою чергу, повідомляє про це головного державного виконавця. 5 квітня 2021 року він передав ОСОБА_1 кошти на погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному розмірі; після отримання коштів ОСОБА_1 звернулась із заявою до головного державного виконавця, в якій зазначила про отримання коштів та відсутність заборгованості зі сплати аліментів; у цій же заяві ОСОБА_1 просила скасувати встановлені відносно нього тимчасові обмеження.

6 квітня 2021 року головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. видала йому довідку-розрахунок, в якій зазначила, що на 1 квітня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

У зв`язку з відсутністю заборгованості зі сплати аліментів головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. 7 квітня 2021 року скасувала тимчасові обмеження, встановлені відносно нього.

У подальшому з невідомих причин ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця та безпідставно просила визнати їх неправомірними і скасувати постанови від 7 квітня 2021 року.

Вказане не перевірено судами першої та апеляційної інстанцій.

Заявник вважає, що головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. діяла в межах, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», тому у судів попередніх інстанцій не було підстав для визнання її дій протиправними та скасування постанов.

Позиція інших учасників справи

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому вказувала на безпідставність її доводів. Зазначала, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно з`ясували обставини справи, надали належну оцінку доказам та ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення.

Вважає, що судами достовірно встановлено, що належних та допустимих доказів погашення ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів матеріали справи не містять, а, відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів не погашена, а подана нею заява, датована 5 квітня 2021 року, не відповідає фактичним обставинам, оскільки не підтверджує фактичної передачі коштів.

Також зазначала, що, перебуваючи у розпачі, внаслідок застосування до неї ОСОБА_2 психологічного тиску, проти власної волі та на вкрай невигідних умовах змушена була написати головному державному виконавцю заяву від 5 квітня 2021 року.

Наголошувала на тому, що ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів не погасив та не сплачує щомісячні платежі на утримання їхнього сина.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 4 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області матеріали цивільної справи № 541/2516/14-ц.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 4 листопада 2021 року підставами відкриття касаційного провадження у цій справі були доводи заявника про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, оскільки заборгованість за аліментами погашена.

7 вересня 2023 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 вересня 2013 року, і до досягнення дитиною повнолітня.

В провадженні Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/541/1123/2014, виданого 6 січня 2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 вересня 2013 року, і до досягнення дитиною повнолітня.

З довідки-розрахунку від 1 квітня 2021 року № 9152 суди попередніх інстанцій встановили, що на 1 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 59 375,61 грн.

Постановами головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Солодовник О. О. від 3 березня 2018 року встановлені тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2 , зокрема, у праві виїзду з України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також у праві здійснення полювання.

Постановами головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. від 6 квітня 2021 року встановлені тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2 , а саме: у праві виїзду з України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також у праві здійснення полювання.

5 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву, в якій зазначила про отримання від ОСОБА_2 аліментів у повному обсязі; у цій же заяві ОСОБА_1 просила скасувати тимчасові обмеження, встановлені відносно ОСОБА_2 , та видати довідку про відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Постановами головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. від 7 квітня 2021 року скасовані встановлені тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2 , а саме: у праві виїзду з України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також у праві полювання.

Виключено відомості про ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги і відзиву на неї, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 просила визнати дії головного державного виконавця неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. від 7 квітня 2021 року, якими скасовані тимчасові обмеження, встановлені відносно ОСОБА_2 , вважаючи, що оскаржувані постанови порушують право неповнолітнього сина на отримання аліментів.

Також ОСОБА_1 зазначала, що заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 59 375,61 грн ОСОБА_2 не погашена, що підтверджується довідкою головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. від 1 квітня 2021 року № 9132.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи скаргу, виходили з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів погашення ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів. За таких обставин суди вважали, що правових підстав для скасування встановлених тимчасових обмежень відносно ОСОБА_2 у головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. не було.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій касаційний суд погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частина перша статті 14 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина перша статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2/541/1123/2014 від 6 січня 2015 року боржником є ОСОБА_2 .

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 на 1 квітня 2021 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 59 375,61 грн.

Обґрунтовуючи незаконність судових рішень, ОСОБА_2 посилався на невстановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, та неврахування довідки-розрахунку від 6 квітня 2021 року № 9233, що підтверджує відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Матеріалами справи підтверджено та встановлено судами попередніх інстанцій, що 5 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву, в якій зазначила про отримання від ОСОБА_2 коштів на погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; у цій же заяві ОСОБА_1 просила скасувати тимчасові обмеження, встановлені відносно ОСОБА_2 , та видати довідку про відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 19 розділу III Інструкції з організації примусового виконання судових рішень передбачено, що у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви від 5 квітня 2021 року головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. встановила відсутності у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів.

На підставі цієї ж заяви головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. 6 квітня 2021 року видала довідку-розрахунок № 9233, в якій зазначила про відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Отже з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 5 квітня 2021 року головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. постановами від 7 квітня 2021 року скасувала встановлені тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2 , що узгоджується з Інструкцією з організації примусового виконання судових рішень та Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з цим, необхідно зазначити, що законодавством не передбачено перевірку державним виконавцем поданої стягувачем заяви, а також збирання доказів на підтвердження погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів, про що стверджує стягувач у поданій державному виконавцю заяві.

Ухвалюючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій зазначеного не врахували, не звернули уваги на те, що наведені у скарзі ОСОБА_1 доводи є узагальнюючими та не вказують на жодне конкретне порушення вимог закону головним державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. при вчиненні виконавчих дій, що виключає можливість визнання дій протиправними та скасування постанов.

Отже головний державний виконавець Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Н. А. оскаржувані постанови прийняла в межах закону та наданих їй повноважень і іншого ОСОБА_1 не довела.

Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Суди попередніх інстанцій зазначене також залишили поза увагою; не встановили та не вказали, за захистом якого саме права чи інтересу ОСОБА_1 звернулася до суду, не врахували суперечливої поведінки стягувача.

З урахуванням зазначеного ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими і підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, касаційний суд скасовує ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні скарги з наведених підстав.

Керуючись статями 400, 412, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року скасувати.

ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кондратенко Наталії Анатоліївни і скасування винесених нею постанов відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді: В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Пророк В. В. Сердюк