Справа № 754/3037/23
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мелехової Оксани Сергіївни про визнання судового наказу таким, що не підлягає примусовому виконанню по справі № 754/3037/23 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .,-

В С Т А Н О В И В:

15.05.2023 адвокат Мелехова О.С. звернулась до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає примусовому виконанню по справі № 754/3037/23.

Вимоги заявник обгрунтовує тим, що між сторонами вбачається наявність спору, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу в наказному провадженні. В даному випадку підставою для заявлення вказаної заяви є матеріальна підстава, а саме наявність обставин, які підтверджують добровільне виконання боржником обов`язків щодо матеріального забезпечення свого малолітнього сина та введення суду в оману щодо реальних обставин справи. ОСОБА_1 добровільно виконує свій обов`язок щодо утримання свого сина, перераховуючи грошові кошти ОСОБА_2 у безготівковому вигляді та готівкою, також здійснює оплату за дитячий садок та лікування сина, купує необхідні речі дитині. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, зазначене свідчить про відсутність безспірних боргових зобов`язань між сторонами, що в свою чергу свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Представником стягувача - адвокатом Горбач І.В. до суду надано заперечення, в яких зазначає, що вказана заява є безпідставною та такою,що тільки забирає процесуальний час у суду та інших учасників справи. Зазначає, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої і стягуються аліменти. Станом на сьогодні та на день видачі судового наказу дитина проживає разом із матір`ю, що є головною умовою видачі судового наказу, та розмір заявлений у заяві на видачу судового наказу відповідає відповідним приписам законодавства. Просить заяву залишити без задоволення.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 443 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність учасників справи та інших осіб.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 07.03.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27 лютого 2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Суд звертає увагу, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Таким чином заявник як батько зобов`язаний утримувати дітей незалежно від надання їм добровільно матеріальної допомоги, а тому його доводи про те, що він добровільно надає матеріальну допомогу, не звільняє його від обов`язку утримувати дитину та не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом розглядається цивільна справа №755/12565/22 не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даній справі вирішується спір між сторонами щодо періодичності та часу зустрічей батька із сином. В даній справі не визначається та не вирішується інших питань, зокрема й тих які є предметом розгляду даної заяви.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстави для визнання вищевказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні даної заяви необхідно відмовити.

При цьому суд роз`яснює, що у відповідності до ч.7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 432 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мелехової Оксани Сергіївни про визнання судового наказу таким, що не підлягає примусовому виконанню по справі № 754/3037/23 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон