Справа № 161/4628/23 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/668/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі ПрАТ «СК «АРКС») звернулося у березні 2023 року в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортного засобу №83802а1б від 04 серпня 2021 року, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 . В м. Луцьк по просп. Грушевського 03 жовтня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) вбачається, що винним у дорожньо-транспортній події є ОСОБА_1 , який визнав свою вину. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/009124687. Відповідно до страхового акту та розрахунку, страховою компанією виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 40862 грн. ПрАТ «СК «АРСК» звернулось до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») із заявою про виплату страхового відшкодування і останнім було виплачено 28930,27 грн. Просить стягнути з відповідача на користь товариства завдані збитки в розмірі 17855,26 грн, що є різницею між фактично понесеними витратами і перерахованою потерпілому суми страхового відшкодування, а також судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» у травні 2023 року подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає його незаконним, необґрунтованим, оскільки судом було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи. Висновок суду вказує на формальних підхід до вирішення спору. При розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «УПСК» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування з урахуванням приписів статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в рамках договору прямого врегулювання збитків. Він, позивач, скористався своїм правом на звернення до страхової компанії відповідача, а ПрАТ «УПСК» виплатила суму за договором обов`язкового страхування з урахуванням фізичного зносу. Оскільки застрахований транспортний засіб 2013 року випуску, то було визначено матеріальний збиток, внаслідок чого було виплачено страхове відшкодування саме у розмірі 28 918,80 грн. При виплаті страхового відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу внаслідок чого не покрила нанесений збиток відповідачем у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу. З правового аналізу норм ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України слідує, що до АТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги до відповідача (особи, відповідальної за завдані збитки) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту забезпеченого майна. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 17 855,26 грн, які повинен відшкодувати відповідач. Оскільки страхова компанія відповідача відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу , відповідач відшкодовує витрати, які не покриває страхова компанія (реальні збитки за мінусом страхового відшкодування, виплаченого на підставі договору обов`язкового страхування). Просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року у цій справі та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Розмір різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням обраховано позивачем неправильно, у разі обґрунтованості вимог позивача, такий розмір мав би становити 11 931,73 грн, а не 17 855,26 грн. Його відповідальність на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК», яке відшкодувало частково майнову шкоду, завдану власнику пошкодженого автомобіля, замість особи, визнаної винною у ДТП. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо шкода, завдана потерпілій особі під час ДТП, перевищує ліміт страхового відшкодування, то різниця між завданою шкодою та сумою страхового відшкодування покладається на страхувальника. Докази, які б свідчили про те, що у страховика відповідача ПрАТ «УПСК» не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування, відсутні. Відсутні докази і того, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності вказаного страховика.

Відповідач ОСОБА_1 подав до апеляційного суду клопотання про закриття апеляційного провадження, яке обґрунтоване тим, що скарга підписана неналежною особою. У матеріалах справи немає жодного документа (трудового договору, посадової інструкції тощо) який би засвідчував можливість підписанта діяти від імені позивача за правилами самопредставництва останнього, як і немає підтвердження того, що підписант є адвокатом. Просив закрити апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Щодо клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження колегія суддів зауважує таке.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Відповідно до частини 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Апеляційна скарга у цій справі, що є малозначною, подана представником ПрАТ «СК «АРКС» за довіреністю Семененком А. О. Довіреність відповідає вимогам чинного законодавства, а відсутність у представника статусу адвоката, чи незайняття ним посади директора товариства (у порядку самопредставництва) не є перешкодою у здійсненні представництва інтересів позивача у суді апеляційної інстанції, у зв`язку із чим колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2021 року в м. Луцьк по просп. Грушевського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. 03 жовтня 2021 року було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), з якого вбачається, що винним у дорожньо-транспортній події є ОСОБА_1 .

Між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортного засобу №83802а1б від 04 серпня 2021 року, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до платіжного доручення № 826070 від 08 жовтня 2021 року ПрАТ «СК «АРСК» перерахувало страхове відшкодування у розмірі 40862 грн.

ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до ПрАТ «УПСК» із заявою з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 50 000 грн, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , була застрахована в АТ «УПСК» згідно полісу № АР009124687. Згідно платіжного доручення №24777 від 26 травня 2022 року, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало на користь ПрАТ «СК «АРСК» страхове відшкодування в розмірі 28 930,27 грн.

Відповідно до статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20))».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21).

Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Звертаючись до суду із цим позовом, АТ «СК «АРКС» зазначало, що розмір виплаченого страхового відшкодування складає 17 855,26 грн, проте, різниця між розміром фактично завданої шкоди та відшкодованої за полісом обов`язкового страхування АР/009124687 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим до суду першої інстанції позивачем не було надано доказів того, що розмір страхового відшкодування, який виплачений позивачу страховиком винної особи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/009124687 становить лише 28 930,27 грн, доказів здійснення ПрАТ «УПСК» розрахунку такого страхового відшкодування та доказів відмови ПрАТ «УПСК» у виплаті позивачу сплаченої ним суми страхового відшкодування у розмірі 40 862 грн.

Окрім того, згідно платіжного доручення № 24777 від 26 травня 2022 року АТ «УПСК» перерахувало на користь АТ «СК «АРКС» 28 930,27 грн страхового відшкодування, а у претензії, що була надіслана на адресу відповідача ОСОБА_1 , таке відшкодування вказане у розмірі 23 000,44 грн. Саме з урахуванням цієї суми здійснено розрахунок різниці (17 855,26 грн), яку позивач просить стягнути з відповідача (40 862 грн 23 006,44 грн). Таким чином у розрахунках різниці, яку просить стягнути позивач, існують розбіжності. Позивач не надав також доказів того, що він звертався до ПрАТ «УПСК» із заявою про неповне погашення страхової виплати. Ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції позивачем не було надано доказів того, що ПрАТ «СК «УПСК» здійснено розрахунок страхового відшкодування із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Відсутність у матеріалах справи копії страхового полісу на транспортний засіб марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , позбавляє можливості установити ліміт страхової відповідальності ПрАТ «УПСК» та перевірити правильність суми, що підлягала відшкодування такою страховою компанією, а відтак і факту недостатності коштів, що підлягають відшкодуванню.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин позивчем до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 липня 2023 року.

Головуючий

Судді