Провадження № 4-с/521/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси матеріали скарги ОСОБА_1 дії приватного виконавця Кракан Руслана Олеговича, стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з скаргою на дії приватного виконавця Кракан Руслана Олеговича, у якій просить:

-Визнати дії щодо відмови у закінченні виконавчого провадження та бездіяльність щодо зняття арешту з майна Боржника неправомірними;

-Зобов`язати приватного виконавця Кракан Руслана Олеговича зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна Боржника, в межах виконавчого провадження № 61698376, та закінчити виконавче провадження.

Посилається на те, що на виконання у приватного виконавця Кракан Р. О. знаходитьсявиконавчий лист № 523/3121/18, виданого 18.02.2020 р. Малиновським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в сумі 1409,60 грн., витрат на правову допомогу в сумі 26200,00 грн., витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій в сумі 362,00 грн., що разом складає 27971,60 грн., на підставі якого розпочато виконавче провадження № 61698376.

Постановою від 02.04.2020 р. з метою реального виконання вимог виконавчого документу було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми боргу з урахуванням винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження. Зокрема, арешт накладено на квартиру, загальною площею 50,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, загальною площею 266,7 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , транспортний засіб: LEXUS, модель ТЗ: IS 300, рік виробництва ТЗ: 2006, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 , колір ТЗ: сірий.

Зазначає, що вказаний борг було сплачено в повному обсязі що підтверджується квитанціями про сплату боргу.

Разом з цим, постанову про закінчення виконавчого провадження приватним виконавцем відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено не було, а винесено оскаржувану постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.11.2022 року відповідно до п. 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказану постанову приватним виконавцем винесено на підставі ухвали Одеського апеляційного суду справа 523/3121/18, провадження № 22-ц/813/6594/20 від 21.04.2020 року про відкриття апеляційного провадження та зупинення дії рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року.

Боржником погашено борг у повному обсязі але арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси Боржника щодо розпорядження майном, власником якого він є та не відповідає завданню виконавчого провадження.

У зв`язку з чим скаржник звернувся до суду.

Інші процесуальні дії у справі.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.09.2022 року скарга була прийнята до провадження судді Леонова О.С.

03.10.2022 року не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто скаржнику.

Заяви (клопотання) учасників справи

05.02.2023 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення (№ ЕП- 2271) від стягувача ОСОБА_2 у яких зазначив, що за змістом вимог статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного (або приватного) виконавця. Також зазначим, що суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

19.04.2023 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення (№ ЕП-1919) від приватного виконавця Кракан Руслана Олеговича, у яких зазначив, що у нього відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження ВП № 61698376 на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна боржника, до усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Одеського апеляційного суду справа № 523/3121/18, провадження № 22-ц/813/6594/20 від 21.04.2020 року про відкриття апеляційного провадження та зупинення дії рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2019 року.

Скаржник ОСОБА_1 надала до суду заяву від 19.04.2023 року, в якій підтримала скаргу в повному обсязі та просила провести розгляд справи без її участі (вх.№ ЕП-8916).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ч 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Предметом оцінки судом скарг на дії державних виконавців є законність дій державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2020 у справі № 760/20579/18 (провадження № 61-8174св19) зазначено, що неправомірні дії - це дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюються всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб`єктів права та порушують приписи юридичних норм. Отже, суть протиправності зводиться до об`єктивного порушення закону.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 за № 6, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК (в редакції, що діяла на момент її ухвалення постанови пленуму).

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (в редакції, що діяла на момент ухвалення постанови пленуму), у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, в редакції, що діяв на момент ухвалення постанови, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження /в редакції, що діяв на момент ухвалення постанови пленуму.

Судом встановлено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2019 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано недійсним правочин - іпотечний договір від 08 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на квартиру АДРЕСА_5 , засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Галиною Валеріївною, зареєстрований в реєстрі під № 3663 від 08.12.2017 р. Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38616596 від 08.12.2017 р., приватного нотаріуса Медведенко Галини Валеріївни, Одеського міського нотаріального округу, Одеської області. Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38615335 від 08.12.2017 р., приватного нотаріуса Медведенко Галини Валеріївни, Одеського міського нотаріального округу, Одеської області. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1409,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 26200,0 грн., витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій в сумі 362,0 грн., що разом складає 27971,60 грн. (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят одна грн. 60 коп.).

18.02.2020 року було видано виконавчий лист по цивільній справ 523/3121/18.

Згідно до якого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича було відкрито виконавче провадження ВП № 61698376 з примусового виконання виконавчого листа № 523/3121/18 від 18.02.2020 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1409,60 грн,, витрати на правову допомогу в сумі 26200,00 грн., витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій в сумі 362,00 грн., що разом складає 27971,60 грн.

У вказаному виконавчому провадженні ВП № 61698376 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О. 12.11.2021 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Одеського апеляційного суду справа № 523/3121/18, провадження № 22-ц/813/6594/20 від 21.04.2020 року про відкриття апеляційного провадження та зупинення дії рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2019 року.

12.09.2022 року надійшла заява боржника про закінчення виконавчого провадження вих. № б/н від 11.09.2022 року разом із копією квитанції про сплату боргу.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Зокрема ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Наразі в матеріалах справи наявна інформація, що ухвалою Одеського апеляційного суду справа № 523/3121/18, провадження № 22-ц/813/6594/20 від 21.04.2020 року було відкрито апеляційне провадження та зупинено дія рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду справа № 523/3121/18, від 24.03.2021 року було зупинено апеляційне провадження у справі №523/3121/18 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №523/14489/15-ц.

Беручи до уваги наведене, у приватного виконавця були законні підстави, які зумовили необхідність зупинення виконавчого провадження №61698376. Крім того, суд зазначає, що вжиття заходів щодо зупинення виконавчих дій відноситься до виключних повноважень державного виконавця та скаржником не оскаржуються дії державного виконавця в частині зупинення виконавчого провадження.

Як передбачено ч. 5 ст. 35 Закону №1404-VIII після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Аналіз положень статті 35 Закону №1404-VIII свідчить про те, що після зупинення виконавчого провадження виконавець зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення лише у разі усунення обставин, які стали підставою для такого зупинення виконавчих дій.

Ця обставина перешкоджала відновленню зупиненого виконавчого провадження та продовженню здійсненню виконавчих дій.

Згідно ч. 4 статті 35 Закону №1404-VIII. Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

При цьому, з огляду на закріплені в ст. ст. 12-13 ЦПК України принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, на скаржника покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування неправомірності рішення, дій чи бездіяльності виконавця.

Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і враховуючи пряму заборону ч. 4 статті 35 Закону №1404-VIII знімати арешт, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги. Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 дії приватного виконавця Кракан Руслана Олеговича, стягувач: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст ухвали складено 26.04.2023 року.

Суддя Леонов О.С.

26.04.23