КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-з/824/733/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частини нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 166,6 кв.м, квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 225,40 кв.м, машиномісця № 8 , що знаходиться м. Києві, в підземному паркінгу по АДРЕСА_2 , загальною площею 10,50 кв.м, в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на 1/2 частини нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 166,6 кв.м, квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 225,40 кв.м, машиномісця № 8 , що знаходиться в м. Києві, в підземному паркінгу АДРЕСА_2 , загальною площею 10,50 кв.м, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у травні 2005 року він та ОСОБА_4 познайомились під час святкування Дня Києва. Від травня 2006 року він та ОСОБА_4 почали проживати однією сім`єю, вести спільне господарство, спільно відпочивати.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилась донька ОСОБА_5 . З осені 2008 року позивач за особисті кошти орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , куди вони разом з відповідачем переїхали та мешкали там однією сім`єю, вели спільне господарство.

04 червня 2010 року позивач та відповідач придбали квартиру АДРЕСА_2 , а також машиномісце № 8 в підземному автопаркінгу за зазначеною адресою. При купівлі цього нерухомого майна, покупцем за договором, а також власником цього майна була зазначена саме ОСОБА_4 , якій на той час було лише 25 років та яка у цей період ніде не працювала. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та відповідача народилася друга дитина - син ОСОБА_6 . 13.12.2012 року позивач та відповідач придбали квартиру АДРЕСА_1 де покупцем за договором, а також власником цього майна зазначена ОСОБА_4 .

Фактично від травня 2006 року до квітня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство. Під час проживання однією сім`єю позивач та відповідач мали спільний сімейний бюджет.

Позивач надавав відповідачу нотаріально посвідчені довіреності на розпорядження своїми банківськими рахунками та коштами, що на них зберігались, а також нотаріально засвідчені довіреності на керування та розпорядження своїми автомобілями, вони разом подорожували та відпочивали, тривалий час мешкали за межами України.

Останні роки сумісного життя позивач разом з відповідачем та дітьми мешкали у Австрії. Датою припинення фактичних шлюбних відносин позивач вважає 29 квітня 2015 року, саме цього дня позивач прилетів із-за кордону до Києва (аеропорт «Бориспіль»). По дорозі до м. Києва позивач на власному автомобілі потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав тяжкі тілесні ушкодження. Наслідком отриманих травм стало довготривале лікування у лікарнях м. Києва та отримання другої групи інвалідності. Об`єктами спільного майна подружжя є майно, придбане сторонами протягом періоду від травня 2006 року до 29 квітня 2015 року.

Нерухоме майно, яке є предметом цього спору, зареєстроване на ОСОБА_3 , однак це майно придбано під час перебування позивача та відповідача у шлюбі, отже, це майно є їхньою спільною сумісною власністю.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позову.

23 травня 2023 року ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подала до Київського апеляційного суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру номер АДРЕСА_2 , на машиномісце номер 8 (вісім) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_2 та на квартиру номер АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що в провадженні Київського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року у справі № 757/19682/18-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна придбаного в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Вказує, що предметом поділу у даній справі є такі об`єкти нерухомого майна:

1) квартира АДРЕСА_1 загальною площею 166,6 кв.м.;

2) квартира АДРЕСА_2 загальною площею 225,40 кв.м.;

3) машиномісце № 8 в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що 20 квітня 2023 року відповідачка ОСОБА_3 подарувала рідному брату ОСОБА_7 спірну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.05.2023 року і договором дарування квартири від 20.04.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Ситницькою Т.О.

Відповідні дії свідчать про свідоме зловживання правами з метою ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позовної вимоги про поділ спільного майна придбаного ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Вважає, що вказані обставини є підставою для забезпечення позову, тому що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ОСОБА_2 , за захистом яких він звернувся до суду.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що вказана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з пунктом 4 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір щодо об`єктів нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 166,6 кв.м, квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 225,40 кв.м, машиномісця № 8 , що знаходиться м. Києві, в підземному паркінгу по АДРЕСА_2 , загальною площею 10,50 кв.м.

Встановлено, що 20 квітня 2023 року ОСОБА_3 подарувала рідному брату ОСОБА_7 спірну квартиру за АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.05.2023 року і договором дарування квартири від 20.04.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Ситницькою Т.О.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вправі відчужувати спірне нерухоме майно на користь третіх осіб, що у свою чергу утруднить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

В свою чергу, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо. Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, не порушує право власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном, оскільки вони мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а власник спірного майна фактично не позбавлений користуватись спірним майном за винятком його відчуження.

Вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 є співмірним із заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, виходячи зі змісту позовних вимог, з урахуванням фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру номер АДРЕСА_2 , на машиномісце номер 8 (вісім) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_2 та на квартиру номер АДРЕСА_1 , загальною площею 166,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме: квартиру номер АДРЕСА_2 , машиномісце номер 8 (вісім) в підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_2 та квартиру номер АДРЕСА_1 , загальною площею 166,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: