Справа № 709/323/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Данілової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав в с. Крутьки, Золотоніського району Черкаської області.

Ще при житті він склав заповіт, який був посвідчений в Крутьківській сільській раді по реєстру № 28. Даним заповітом він заповів все своє майно йому та відповідачу ОСОБА_2 , який є його братом.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на:

- будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою сільської ради № 213 від 09.03.2023, копією технічного паспорта на будинок;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3084 га, кадастровий номер: :01:000:0729, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042168 від 19.06.2009;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1689 га, кадастровий номер: :01:000:0730, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042165 від 19.06.2009;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0777 га, кадастровий номер: :01:000:0731, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042167 від 19.06.2009;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4442 га, кадастровий номер: :01:000:0732, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042166 від 19.06.2009.

Спадщину ОСОБА_3 прийняли два спадкоємці за заповітом, а саме він та відповідач, оскільки подали заяви в Чорнобаївську державну нотаріальну контору. Крім того, право на його спадщину набула і його дружина, а його мати ОСОБА_4 , яка як непрацездатний спадкоємець за законом першої черги, згідно ст. 1241 ЦК України, набула право на обов`язкову частку в даному спадковому майні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла і його мати ОСОБА_4 , яка постійно проживала у АДРЕСА_1 і яка при житті не встигла оформити своїх прав на обов`язкову частку в майні її чоловіка, а його батька.

Заповіту вона не складала і після смерті відкрилася спадщина за законом на:

- її власні дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,33 га, кадастровий номер: :04:000:0225 і площею 0,41 га, кадастровий номер: :04:000:1419, а загальною площею 1,74 га, що належали їй згідно державного акту серії ЧР № 037696 виданого 26.09.2003;

- на спадкове майно, що становить її обов`язкову частку в спадщині, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка, а його батька ОСОБА_3 .

На даний час він претендує на виділ йому всього майна його батьків в натурі по тій причині, що відповідач відмовляється від отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, бо за цей період він став особою з інвалідністю.

Він не може через нотаріальну контору оформити свої спадкові права на вказане майно його батька по тій причині, що його мати померла, і не можливо укласти в нотаріуса договір розподілу спадкового майна його батька, також тому, що він претендує на все спадкове майно матері, що підтверджується постановою нотаріуса від 23.03.2023.

На підставі вищевикладеного просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , а саме на:

- будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3084 га, кадастровий номер: :01:000:0729;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1689 га, кадастровий номер: :01:000:0730;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0777 га, кадастровий номер: :01:000:0731;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4442 га, кадастровий номер: :01:000:0732.

Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на:

- дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,33 га, кадастровий номер: :04:000:0225 і площею 0,41 га, кадастровий номер: :04:000:1419, а загальною площею 1,74 га, що належали його померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 .

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24.05.2023 витребувано у Чорнобаївській державній нотаріальній конторі:

- копію спадкової справи ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та витяг зі Спадкового реєстру після смерті останнього;

- копію спадкової справи ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та витяг зі Спадкового реєстру після смерті останньої.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду із заявою від 13.06.2023 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою від 13.06.2023 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Предметом позову, відповідно до змісту позовних вимог, є визнання за позивачем права власності на наступне майно:

- будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3084 га, кадастровий номер: :01:000:0729;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1689 га, кадастровий номер: :01:000:0730;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0777 га, кадастровий номер: :01:000:0731;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4442 га, кадастровий номер: :01:000:0732;

- дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,33 га, кадастровий номер: :04:000:0225 і площею 0,41 га, кадастровий номер: :04:000:1419, а загальною площею 1,74 га.

Відповідно до змісту позову підставою позову зазначено бажання позивача успадкувати весь обсяг спадкового майна після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що відповідач ОСОБА_2 відмовляється від отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, так як за цей період він став особою з інвалідністю.

Способом захисту, як вважає позивач, порушеного права, є поділ спадщини після смерті спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданої 12.04.2011 Крутьківською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області (а.с.7).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2.ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

06.04.2010 ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчений секретарем Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Бойченко Т.В., зареєстрованого в книзі нотаріальних дій за № 28, відповідно до якого останній заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

За змістом статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому призначений вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування.

При цьому, право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України).

Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і право на їх зміну, скасування.

Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права.

Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до відомостям зі спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , спадкова справа № 510/2011, (а.с. 83-92), із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є синами померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (а.с. 27-28).

Згідно довідки виконавчого комітету Іркліївської сільської ради № 2121 від 09.03.2023 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та на день смерті мав такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с 10).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

На день смерті спадкодавця ОСОБА_3 його дружині ОСОБА_4 було 73 роки, отже відповідно до положень ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона є непрацездатною особою, а тому має право на обов`язкову долю у спадщині.

Відповідно до відомостям матеріалів справи в обсяг спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить:

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3084 га, кадастровий номер: :01:000:0729, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042168 від 19.06.2009 (а.с. 16);

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1689 га, кадастровий номер: :01:000:0730, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042165 від 19.06.2009 (а.с. 13);

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0777 га, кадастровий номер: :01:000:0731, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042167 від 19.06.2009 (а.с. 15);

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4442 га, кадастровий номер: :01:000:0732, яка належала йому згідно державного акту серії ЯЗ № 042166 від 19.06.2009 (а.с. 14).

Відповідно до змісту позовних вимог позивачем в обсяг спадкового майна після смерті ОСОБА_3 включений будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .

В підтвердження права власності ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно позивачем надана довідка виконавчого комітету Іркліївської сільської ради від 09.03.2023 № 213, відповідно до якої за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , числиться житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Зазначено, що він володів даним будинком на праві власності та саме за ним він рахується по погосподарському обліку сільської ради. Правовстановлюючий документ на будинок не видавався (а.с. 11). Також наданий технічний паспорт на будинок садибного типу АДРЕСА_1 (а.с 30).

Отже, оскільки правовстановлюючий документ на будинок не видавався, із цього слідує, що право власності за ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не було зареєстровано. Таким чином, належність даного нерухомого майна на праві власності саме спадкодавцю повинно бути доведено позивачем належними, достатніми та допустимим доказами.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оцінивши надані позивачем докази щодо належності спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що сама лише довідка Іркліївської сільської ради від 09.03.2023 № 213 із зазначенням про те, що ОСОБА_3 на праві власності володів вказаним будинком не може бути самостійним та достатнім доказом набуття спадкодавцем права власності на нього.

Також, не може бути достатнім доказом належності спадкодавцю цього нерухомого майна технічний паспорт на будинок, оскільки із відомостей зазначених у ньому неможливо з`ясувати підстави для набуття спадкодавцем права власності на вказаний будинок, чи він будувався останнім чи можливо вказаний будинок був придбаний останнім за певним правочином тощо.

Отже, з огляду на дослідженні докази, суд не дійшов до переконання, що будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 може бути включений у спадкову масу після смерті ОСОБА_3 , оскільки право власності на нього спадкодавця належним чином не підтверджено позивачем.

Відповідно до положень ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповів все своє майно своїм синам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частки яких є рівними, оскільки не розподілені між ними спадкодавцем.

Також, право на частку в спадковому майні за життя мала непрацездатна дружина спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки на день смерті проживала разом із ним та не подала до нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Однак, остання за життя не оформила своїх спадкових прав свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала.

Суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Як встановлено судом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак спадкоємці за заповітом, діючи в такому випадку недобросовісно, більше 10 років не зверталися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Стосовно визнання за позивачем права власності на всі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства належні за життя спадкодавцю ОСОБА_3 , суд зазначає, що положеннями ст. 1278 ЦК України (поділ спадщини між спадкоємцями за заповітом) передбачено лише право спадкоємця на виділ його частки в натурі. Однак, не передбачено право на зміну часток, на відміну від спадкування за законом, враховуючи юридичну природу заповіту, а саме свободу заповіту який як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

У зв`язку із цим вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на все майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають до задоволення.

Стосовно вимог позивача про визнання за ним права власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,33 га, кадастровий номер::04:000:0225 і площею 0,41 га, кадастровий номер::04:000:1419, а загальною площею 1,74 га, які за життя належали ОСОБА_4 , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 037696 (а.с. 17) суд зазначає наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Оскільки заповіт остання не складала, спадкування відбулося за законом.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 27-28).

Відповідно до копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_4 (а.с. 78-81) із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки виконавчого комітету Іркліївської сільської ради від 09.03.2023 № 211 ОСОБА_4 на день смерті проживала одиноко (а.с. 12), а тому наявність інших спадкоємців, які могли вважатися такими, що прийняли спадщину шляхом фактичного проживання із спадкодавцем, не встановлено.

Відповідно до положень ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Отже, суд зауважує, що спадкоємці, які прийняли спадщину, у тому числі й ті, що вважаються такими, які прийняли спадщину (ч. 2 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України), мають право на укладення договору про поділ спадщини.

Метою договору про поділ спадщини між спадкоємцями є припинення спільної часткової власності на спадкову масу шляхом розподілу її складових елементів між спадкоємцями.

Отже, право спадкоємців врегулювати свої правовідносини шляхом укладення договорів про поділ спадкового майна при відсутності між ними спору передбачено спеціальними нормами щодо поділу спадкового майна (ст.ст. 1278, 1279 ЦК України) і це також узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України.

У договорі про поділ спадкового майна спадкоємці мають право визначити яке майно переходить у власність кожному спадкоємцю, визначити розмір частки у спадщині (ч. 3 ст. 1267 ЦК України), визначити конкретні речі, права та обов`язки.

Договором про поділ спадщини сторони погоджують розподіл самого майна, проте право власності на майно оформлюється свідоцтвом про право на спадщину, яке видається нотаріусом з урахуванням домовленостей сторін про розподіл спадкового майна.

Отже, спадкоємці, які прийняли спадщину, вправі за взаємною згодою здійснити поділ спадкового майна, який проводиться відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. Поділ спадкового майна оформлюється договором спадкоємців. У договорі про поділ спадкового майна визначаються реальні частки спадкоємців у спадковому майні. Поділ допускається лише тоді, коли визначилося коло спадкоємців, які реалізували право на прийняття спадщини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідач по справі ОСОБА_2 подав до суду заяву від 13.06.2023 про не заперечення щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Отже, визнанням відповідачем позову виключається спір про право, а тому своє право на поділ спадщини після смерті ОСОБА_4 сторони можуть реалізувати шляхом укладення письмового договору про поділ спадщини у нотаріуса. При цьому будь-яких перешкод в укладенні між спадкоємцями договору про поділ спадщини після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено, оскільки коло спадкоємців є визначеним, правовстановлюючі документи на земельні ділянки є в наявності у спадкоємців.

Отже, враховуючи те, що спір між спадкоємцями щодо поділу спадщини після смерті ОСОБА_4 відсутній, будь-яких перешкод в укладенні між сторонами письмового договору щодо поділу спадщини після смерті останньої судом не встановлено, суд приходить до висновку щодо відсутності порушеного права позивача, а тому воно не підлягає захисту судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони

пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду на підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів

з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що

вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 05 липня 2023 року.

Суддя О.Г. Романова