П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року м. Київ

Справа №757/31237/18-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/6716/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Новака Р.В. 21 листопада 2022 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», третя особа: ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 3 % річних за користування чужими грошовими коштами з 07 грудня 2017 року в розмірі 164712,00 грн та інфляційні витрати в розмірі 649446,00 грн, а загалом 814158, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Ріал Проперті 2011» та громадянином України ОСОБА_1 за погодженням з АКБ «Індустріалбанк» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Кияницею О.В., зареєстровано в реєстрі за № 636. За умовами цього договору, (п. 1.1. договору) продавець зобов`язався передати у власність покупця будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а останній сплатити за неї 12000000,00 грн відповідно до узгодженого за договором порядку.

Згідно з пунктом 2.2 договору, сторони домовилися про наступний порядок розрахунків: грошові кошти в сумі 12000000,00 грн перераховуються на користь АКБ «Індустріалбанк».

ОСОБА_1 зі свого боку умови договору № 636 виконав в повному обсязі, перерахувавши в день підписання договору на користь АКБ «Індустріалбанк» 12000000,00 грн.

В подальшому рішенням господарського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у справі № 908/4550/15, яке залишено в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07 грудня 2017 року договір купівлі-продажу від 12 березня 2015 року визнано недійсним з моменту укладення.

Внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Ріал Проперті 2011» та ОСОБА_1 , останній позбувся права власності на будівлю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , натомість грошові кошти, сплачені за цим договором на користь іпотекодержателя ПАТ АКБ «Індустріалбанк» позивачу не повернуті.

Саме ці обставини - сплата грошових коштів за договором, який в подальшому було визнано недійсним та неповернення відповідачем отриманих коштів, зумовили необхідність звернутись за судовим захистом, і вимоги позивача ґрунтуються на положеннях ст. 1212 ЦК України.

Під час укладання з ТОВ «Ріал Проперті 2011» договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кияницею О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 636, було застосовано положення ст. 636 ЦК України, тобто укладено договір на користь третьої особи - АКБ «Індустріалбанк» (іпотекодержателя).

ПАТ АКБ «Індустріалбанк» не було стороною договору купівлі-продажу нерухомого майна № 636 від 12 березня 2015 року, а лише третьою особою, на користь якої сплачувались грошові кошти за даним договором.

Зазначена обставина встановлена також рішенням Господарського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у справі № 908/4550/15, яке залишено в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07 грудня 2017 року. При цьому договір купівлі-продажу нерухомого майна № 636 від 12 березня 2015 року жодним чином не змінював правовідносини сторін договору купівлі-продажу із розстроченням платежу від 12 квітня 2012 року та не створював для ОСОБА_1 прав та обов`язків за договором від 12 квітня 2012 року.

За твердженням позивача, правовою підставою для оплати ОСОБА_1 коштів в сумі 12000000,00 грн за придбання об`єкта нерухомості був саме договір купівлі-продажу нерухомого майна № 636 від 12 березня 2015 року (визнаний судом недійсним), а не договір купівлі-продажу із розстроченням платежу від 12 квітня 2012 року. Отже у зв`язку із тим, що в подальшому правова підстава для перерахування коштів відпала, грошові кошти є безпідставно набутим майном і підлягають стягненню з відповідача.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», третя особа: ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна - задоволено частково.

Зобов`язано АКБ «Індустріалбанк» повернути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в розмірі 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень 00 коп.

Стягнуто з АКБ «Індустріалбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4405,00 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки рішенням Господарського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у справі № 908/4550/15, яке залишено в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07 грудня 2017 року договір купівлі-продажу від 12 березня 2015 року було визнано недійсним з моменту укладення, а позивачем були сплачені кошти у розмірі 12000000,00 грн, то відповідно до ст. 216 ЦК України підлягають застосуванню наслідки недійсного правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 12000000,00 грн.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача 3 % річних за користування чужими грошовими коштами з 07 грудня 2017 року в розмірі 164712 (сто шістдесят чотири тисячі сімсот дванадцять) грн та інфляційні витрати 649446 (шістсот сорок дев`ять чотириста сорок шість) грн, а загалом 814158 (вісімсот чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят вісім) грн, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки сторонами у спірному договорі розмір процентів за користування зазначеними коштами не встановлений, а тому у позивача відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання у відповідності до правил cт. 625 ЦК України.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних за безпідставне користування коштами та інфляційні втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на підставі ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними в порядку ст.536 ЦК України. Разом з тим, такі позовні вимоги на підставі ст.536 ЦК України позивачем не заявлено та ніяких обставин для застосування цієї норми права у справі не наведено і доказів не надано. Крім того, суд вважав, що на спірні правовідносини не поширюється положення ст.530 ЦК України та, як наслідок - стягнення 3% річних та інфляційних втрат з часу пред'явлення позивачем вимоги до відповідача, оскільки положення ст.530 ЦК України стосуються строку виконання зобов'язань (що пов'язуються з певним строком, подією, яка має неминуче настати, моментом пред'явлення вимоги). У даному випадку вимога позивача про повернення коштів не є строком у розумінні положень ст.530 ЦК України.

Не погодилось із вказаним судовим рішенням ПАТ АКБ «Індустріалбанк», представником Банку подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача вказує на те, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, зокрема, щодо змісту спірних правовідносин, не відповідають обставинам справи, внаслідок чого суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Представник відповідача зазначає, що пункт 2.2 Договору № 636 від 12 березня 2015 року передбачає перерахування коштів на користь третьої особи (АКБ «Індустріалбанк»), тобто передбачає передання (переадресування) виконання третій особі, а не виконання обов`язку покупця з оплати ціни нерухомого майна на користь третьої особи. При цьому у АКБ «Індустріалбанк» не виникло право вимагати від ОСОБА_1 виконання Договору № 636 від 12 березня 2015 року, зокрема, вимагати від ОСОБА_1 виконати обов`язок з оплати ціни нерухомого майна на підставі Договору № 636 від 12 березня 2015 року.

Таким чином, Договір № 636 від 12 березня 2015 року не є договором на користь третьої особи у розумінні ст. 636 ЦК України.

Отже, судом першої інстанції зроблений помилковий висновок про укладення Договору № 636 від 12 березня 2015 року на користь третьої особи - АКБ «Індустріалбанк» (іпотекодержателя) та неправильно застосовано до спірних відносин ст. 636 ЦК України.

Представник також вказує на те, що погодження АКБ «Індустріалбанк» Договору № 636 від 12 березня 2015 року, є згодою іпотекодержателя в межах відносин іпотеки на виконання приписів закону, а не погодженням умов купівлі-продажу, і не є підставою для набуття АКБ «Індустріалбанк» прав у відносинах купівлі-продажу.

Представник зазначає, що суд першої інстанції застосував у цій справі два взаємовиключні способи захисту порушеного права, а саме, реституцію та кондицію. З огляду на те, що АКБ «Індустріалбанк» є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, у позові до нього слід відмовити, в тому числі, й з цієї підстави.

АКБ «Індустріалбанк» не є стороною Договору № 636 від 12 березня 2015 року, який визнаний господарським судом недійсним. Ця обставина встановлена у рішенні Господарського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у справі № 908/4550/15.

Таким чином, реституція не може бути застосована у цій справі, тому що відповідач АКБ «Індустріалбанк» не був стороною договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12 березня 2015 року. При цьому, вимога позивача про повернення грошових коштів, переданих на виконання недійсного правочину за правилами реституції, може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину, а саме до ТОВ «Ріал Проперті 2011», тобто до належного відповідача.

З огляду на те, що АКБ «Індустріалбанк» є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, у позові до нього слід відмовити, в тому числі, й з цієї підстави.

Також вказує на те, що правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та АКБ «Індустріалбанк», врегульовані на рівні правочину, який на час розгляду цієї справи не визнаний судом недійсним, що унеможливлює застосування до спірних відносин ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, з підстав визнання недійсним Договору купівлі- продажу від 12 березня 2015 року, який був укладений між ТОВ «Ріал Проперті 2011» та ОСОБА_1 .

Також представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст. 265 ЦПК України в мотивувальній частині рішення не зазначив мотиви відхилення доказів та аргументів, наведених відповідачем, а також мотиви незастосування норм права, на які посилався відповідач.

На підставі викладеного, представник АКБ «Індустріалбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», про повернення безпідставно набутого майна відмовити.

В судовому засіданні представники відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про задоволення заявлених ними вимог.

Представник позивача - ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалі справи вбачається, що 12 березня 2015 року між ТОВ «Ріал Проперті 2011» (продавець) та громадянином України ОСОБА_1 (покупець) за погодженням з АКБ «Індустріалбанк» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Кияницею О.В., зареєстрований в реєстрі за № 636.

За умовами п. 1.1. цього договору, продавець зобов`язався передати у власність покупця будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а останній сплатити за неї 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень відповідно до узгодженого за договором порядку.

У п.1.2 цього договору продавець ТОВ «Ріал Проперті 2011» повідомляє покупця, що відчужуване нерухоме майно перебуває під забороною відчуження на підставі договору іпотеки об`єкта нерухомості, у кладеного продавцем, як майновим поручителем за ТОВ «Проект Майстер», з ПАТ АКБ «Індустріалбанк», посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 890.

Вищевказаний договір іпотеки забезпечує виконання зобов`язань ТОВ «Проект Майстер» перед АКБ «Індустріалбанк» за договором купівлі-продажу із розстроченням платежу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 887.

Відповідно до п.3.1.1. вищевказаного договору іпотеки продавець передає нерухоме майно у власність покупця за письмовою згодою АКБ «Індустріалбанк», що підтверджується рішенням Спостережної Ради АКБ «Індустріалбанк» (Протокол № 10 Спострежної Ради АКБ «Індустріалбанк» від 27 лютого 2015 року). У зв`язку з чим та згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Таким чином, покупець набуває статус іпотекодавця і має всі його права, і несе всі його обов`язки за вищевказаним договором застави нерухомого майна (іпотеки) у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

АКБ «Індустріалбанк» та покупець приймають на себе зобов`язання про припинення іпотеки відчужуваного нерухомого майна шляхом укладення договору про розірвання договору іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 890 в день укладення цього договору.

Згідно з пунктом 2.2 договору, сторони домовилися про наступний порядок розрахунків: грошові кошти, які належать до сплати покупцем продавцю в сумі 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень перераховуються покупцем на користь АКБ «Індустріалбанк» як погашення, забезпечених іпотекою, зобов`язань ТОВ «Проект Майстер» перед АКБ «Індустріалбанк» за договором купівлі-продажу із розстроченням платежу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 887, за наступними реквізитами: рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849, одержувач коштів: АКБ «Індустріалбанк», , в день підписання договору.

З моменту отримання АКБ «Індустріалбанк» вищезазначених коштів є виконаним зобов`язання покупця перед продавцем по сплаті вартості (ціни предмету договору на суму 12000000 грн.

Призначення платежу: оплата за договором купівлі-продажу будівлі, літ. А, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок виконання зобов`язань ТОВ «Проект Майстер» за договором купівлі-продажу із ростроченням платежу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 887, забезпечених іпотекою, наданою ТОВ «Ріал Проперті 2011».

У п.3.4.1 договору визначено право продавця вимагати сплати встановленої ціни за нерухоме майно відповідно до умов цього договору та прийняття його покупцем в термін і на умовах визначених цим договором.

У п. 4.4. визначено, що за невиконання або неналежне виконання цього договору винна сторона відшкодовує іншій сторін усі завдані збитків в розмірі прямої та дійсної шкоди. А в п.4.7. визначено, що відповідальність сторін встановлюється згідно з чинним законодавством України /т.1 а.с.12-14,125-127/.

В листі від 03 березня 2015 року ТОВ «Проект Майстер» просило АКБ «Індустріалбанк» прийняти виконання запропоноване за ТОВ «Проект Майстер» іншою особою в якості належного виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу із ростроченням платежу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 887 /т.1 а.с.141/.

Згідно з платіжним дорученням № 42545 від 12 березня 2015 року ОСОБА_1 , як платник, сплатив, а АКБ «Індустріалбанк», отримувач, прийняв 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень. В призначенні платежу вказано: «Оплата за дог. куп.-прод. 12.03.15 АДРЕСА_1 в рах. вик. зоб. ТОВ Проект Майстер» за дог. куп.-прод. Від 12.04.12 забез. іпотекою ТОВ «Ріал Проперті 2011» без ПДВ» /т.1 а.с.17,140/.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року у справі № 908/4550/15, яке залишено в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07 грудня 2017 року визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу укладений 12 березня 2015 року між ТОВ «Ріал Проперті 2011» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кияницею О.В., зареєстрований в реєстрі за № 636 /т.1 а.с.18-38/.

Матеріали справи місять також копії:

- Договору купівлі-продажу із розстроченням платежу, укладеного 12 квітня 2012 року між АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Проект Майстер», посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 887. За умовами цього договору ТОВ «Проект Майстер», як покупець, придбало у АКБ «Індустріалбанк» нежитлову будівлю, літ.А, за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах розстрочення платежу (вартості майна) до 28 квітня 2013 року /т.1 а.с.129-135/. 15 травня 2012 року та 12 лютого 2013 року до цього договору його сторонами були внесені зміни щодо розміру та строків виконання ТОВ «Проект Майстер» своїх зобов`язань, за якими строк здійснення останнього платежу був визначений датою 28 квітня 2015 року /т.1 а.с.136-139/;

- Договору іпотеки об`єкта нерухомості, укладеного між АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Проект Майстер», посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 890. Цей договір забезпечував вимоги АКБ «Індустріалбанк», як іпотекодержателя, що випливають (виникли або можуть виникнути в майбутньому) з Договору купівлі-продажу із розстроченням платежу, укладеного 12 квітня 2012 року між АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Проект Майстер», посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 887 /т.1 а.с.248-252/. 03 квітня 2013 року між АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Ріал Проперті 2011» був укладений договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки об`єкта нерухомості від 12 квітня 2012 року. Цей договір забезпечував вимоги АКБ «Індустріалбанк», як іпотекодержателя, що випливають (виникли або можуть виникнути в майбутньому) з Договору купівлі-продажу із розстроченням платежу, укладеного 12 квітня 2012 року між АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Проект Майстер», посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 887. За його умовами іпотекодацем стало ТОВ «Ріал Проперті 2011» /т.1 а.с.251-252/.

- Договору про розірвання Договору іпотеки об`єкта нерухомості, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Солдатенком А.М. 12 квітня 2012 року, реєстровий номер 890, укладеного між АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 /т.1 а.с.253/.

У відзиві на позовну заяву АКБ «Індустріалбанк» вказував, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді справа № 336/7148/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ріал Проперті 2011» про застосування наслідків недійсності правочину (реституції) шляхом стягнення грошової суми у розмірі 12000000 (дванадцять мільйонів) гривень /т.1 а.с.123/. Однак, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою суду від 16 листопада 2019 року позов залишено без розгляду за заявою позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

В порядку ч.ч.1,3 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Верховний Суд у Постанові від 17 травня 2021 року у справі № 309/2340/15 роз`яснив, що відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків ( постанова Верховний Суд від 24 березня 2021 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19).

З наведених обставин справи вбачається, що 12 березня 2015 року між ТОВ «Ріал Проперті 2011», як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який в подальшому рішенням суду був визнаний недійсним.

Звертаючись до суду з позовом позивачем визначено відповідачем у справі ПАТ АКБ «Індустріалбанк», предметом позову визначено стягнення безпідставно набутих коштів, а саме коштів отриманих на підставі договору, що визнано недійсним, тобто коштів правова підстава для отримання яких у відповідача відпала. Однак, безпосередньо сторону договору, який був визнаний недійсним, ТОВ «Ріал Проперті 2011», до участі у справі залучено не було.

Слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ АКБ «Індустріалбанк» не було стороною цього договору купівлі-продажу, але було особою, на користь якої були сплачені грошові кошти за даним договором. Проте, ПАТ АКБ «Індустріалбанк», не будучи стороною договору від 12 березня 2015 року, отримав вказані кошти на виконання зобов`язань ТОВ «Ріал Проперті 2011» та ТОВ «Проект Майстер», що виникли на підставі договору купівлі-продажу із розстроченням платежу, укладеного 12 квітня 2012 року між АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Проект Майстер», та Договору іпотеки об`єкта нерухомості від 12 квітня 2012 року, за яким ТОВ «Ріал Проперті 2011» виступає майновим поручителем за зобов`язаннями ТОВ «Проект Майстер».

Таким чином, має місце безпосередній зв`язок між спірними правовідносинами якими, на думку позивача, порушено його права, свободи чи інтереси, та правами і обов`язками ТОВ «Ріал Проперті 2011» та ТОВ «Проект Майстер» у правовідносинах з ПАТ АКБ «Індустріалбанк». А тому ТОВ «Ріал Проперті 2011» та ТОВ «Проект Майстер», мали бути залучені до участі у справі в якості співвідповідачів.

На стадії апеляційного перегляду справи, апеляційний суд може залучити лише третіх осіб, проте процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків, а також за наслідками. Оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішуються права та обов`язки ТОВ «Ріал Проперті 2011» та ТОВ «Проект Майстер», а не лише може вплинути на їх права та обов`язки, а отже їх процесуальний статус має бути визначений в якості співвідповідачів у справі.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті не тільки ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) позивача, а і не допустити порушення прав інших осіб, які також є учасниками спірних правовідносин, а тому необхідним є залучення кола всіх осіб, які мають відповідати за позовом.

Враховуючи, що має місце визначення неналежного складу учасників справи, суд позбавлений можливості надавати оцінку по суті спірних правовідносин. Незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Вказане не було враховано судом першої інстанції у зв`язку з чим судом допущено порушення норм процесуального права, що дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Враховуючи наявні підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, в порядку ст.141 ЦПК України, особі, яка подала апеляційну скаргу підлягають до компенсації понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 13215, 00 грн, за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», третя особа: ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» сплачений на стадії апеляційного перегляду справи судовий збір в розмірі 13215, 00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 19 липня 2023 року.