ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3408/23 Справа № 215/5006/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №215/5006/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року, ухвалене у складі судді Лиходєдова А.В., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.02.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 40000 доларів США на строк до 02.02.2018 р.. 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вказаного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № П від 05.02.2007 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (Поручитель), згідно з яким Поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором № 0 від 05.02.2007 р.. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 28.07.2015 року наявна заборгованість у сумі 899322,88 грн., з яких: тіло кредиту 601426,08 грн.; відсотки 279896,79 грн..

Відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконувала, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплачувала, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України.

З урахуванням зазначеного просив суд стягнути з в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором кредиту в сумі 899322 грн. 88 коп.

Заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року позов було задоволено, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 899322 грн. 88 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що не отримували повідомлень про судове засідання, а наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення підписані однією й тією ж особою. У справі було призначено тільки одне судове засідання на 17 грудня 2015 року, на якому було ухвалено оскаржуване рішення. Під час заочного розгляду справи відповідачі були позбавлені можливості подати заяву про застосування строку позовної давності. Так, позовну заяву у даній справі було подано 07 вересня 2015 року. В свою чергу, 02 травня 2010 року Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2н-1685/2010 було видано судовий наказ про стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк» з ОСОБА_1 ,, ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором №0 від 05.02.2007 року, у подальшому даний наказ було скасовано. Крім того, ПАТ «Укрсиббанк» 04.08.2010 року підготовило та направило на адресу відповідачів позовну заяву вих.№30-51/1186, де вказано, що строк погашення кредиту за договором №0 від 05.02.2007 року в повному обсязі настав ще 07.03.2010 року. Тобто строк для пред`явлення позову сплив 07.03.2013 року.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що відповідачі були обізнані про розгляд справи у суді першої інстанції, що підтверджується наявними у матеріалах справи повістками. Відповідачем не було заявлено про застосування строку позовної давності попередньо, тобто під час розгляду справи у суді першої інстанції. Апелянт зазначає в апеляційній скарзі, що Тернівським районним судом м. Кривого Pory по справі N 2-1685/2010 02.05.2010 було видано судовий наказ про стягнення на користь банку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 05.02.2007 та 14.04.2010 даний судовий наказ було скасовано. Тобто, за твердженнями апелянта, судовий наказ був скасований, після чого його видали, що не дає змогу встановити дійсні обставини по справ.

Окрім того, первісний кредитор не вчиняв жодних дій щодо стягнення всієї суми заборгованості достроково, про що свідчить значна розбіжність по сумі, яка стягнута за судовим наказом та ціною позовних вимог у даній cправі.

Більш того, навіть якщо взяти до уваги позицію відповідачів, то останніми не враховано, що умовами кредитного договору передбачено сплату шомісячних платежів до 25.01.2018;а тому, строк позовної давності може застосовуватись лише до кожного платежу окремо. Крім того, 30.12.2013 року було відкрито провадження у справі №212/11189/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності за договором іпотеки №0-3 від 05.02.2007 року, який забезпечував виконання зобов`язання за договором кредиту. Після чого провадження було закрите у зв`язку з необхідністю розгляду справи у порядку господарського судочинства. Таким чином, первісним кредитором не було пред`явлено вимогу про дострокове стягнення боргу, протилежне відповідачами не доведено, а тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачів підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення скарги і просив її відхилити.

Відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону, оскільки ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Вбачається, що оскаржуване рішення було ухвалено 17.12.2015 року у заочному порядку.

Ухвалення судом рішення у заочному порядку передбачено положеннями Глави 8 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення).

Згідно частин першої, другої статті 224 ЦПК України (у вказаній редакції) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

При цьому, у відповідності до положень частини четвертої статті 169 ЦПК України (у вказаній редакції) постановленню судом заочного рішення повинна передувати саме повторна неявка відповідача, повідомленого належним чином.

Відповідно до частини другої статті 6 ЦПК України (у вказаній редакції) ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша та друга статті 74 ЦПК України у вказаній редакції).

Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України (у вказаній редакції) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Відповідно до частини третьої статті 76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу 5 частини п`ятої статті 74 ЦПК України (у вказаній редакції) лише у разі відсутності відповідача за зареєстрованою адресою її проживання (перебування) вважалося, що судовий виклик або судове повідомлення вручені належним чином.

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів звертає увагу на те, що хоча матеріали справи дійсно містять повідомлення про вручення судових повісток на 17 грудня 2015 року відповідачам по справі, однак вбачається, що у даній справі було проведено лише одне судове засідання, та заочне рішення було ухвалено фактично за однієї, а не повторної неявки, як передбачено нормами ст.169 ЦПК України.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для ухвалення місцевим судом заочного рішення та порушення порядку його ухвалення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі звертались в суд першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на недотримання судом вимог цивільного процесуального закону щодо їх належного повідомлення про дату та час судового засідання, порушення судом порядку ухвалення заочного рішення, а також подавали докази, що на їх думку, мають значення для належного встановлення обставин справи.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2023 року заява про перегляд заочного рішення була залишена без задоволення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

За наведених обставин судом першої інстанції було порушено принцип створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду щодо відповідачів.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржуване заочне рішення підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2007р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 40000 доларів США на строк до 02.02.2018р. (п.1.2.2 договору).

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки №П від 05.02.2007р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (Поручитель), згідно з яким Поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором №0 від 05.02.2007р.. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. У п.3.1 договору зазначено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором.

08.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вказаного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість у сумі 899322,88 грн., з яких: тіло кредиту 601426,08 грн.; відсотки 279896,79 грн.

26.01.2021р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт-Капітал».

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідачі не заперечують факт виникнення між ними та позивачем кредитних відносин, як і не заперечують наявності заборгованості чи не згодні з її розміром.

Апеляційний суд зазначає, що докази які містяться в матеріалах справи свідчать, що відповідачі належним чином не виконували кредитні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 28.07.2015 року становить: 601426,08 грн. - заборгованість за кредитом; 297896,79 грн. - заборгованість по відсотками.

Вказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком. Доказів на спростування розміру заборгованості відповідачі не надали, документів, які підтверджують сплату боргу (повністю чи частково), матеріали справи не містять. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», апеляційний суд приймає наданий позивачем розрахунок.

Між тим відповідачі стверджують, що позивачем було пропущено строк позовної давності і просять його застосувати, оскільки були позбавлені можливості це зробити в суді першої інстанції.

Апеляційний суд доходить висновку про можливість прийняття заяви відповідачів про застосування позовної давності та зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.257 та ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК України).

Як на підставу початку перебігу строку позовної давності відповідачі посилаються на те, що Тернівським районним судом м.Крового Рогу Дніпропетровської області 2 квітня 2010 року по справі 2н1685/2010 було видано судовий наказ про стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 05.02.2007р. Який цим же судом було скасовано 14.04.2010р.(а.с.70, 71 т.2).

Розглядаючи даний довід апеляційний суд зазначає, що інститут наказного провадження був запроваджений у цивільному процесі України з 1 вересня 2005 року, коли набрав чинності ЦПК України. ЦК України набрав чинності 1 січня 2004 року. З того часу приписи статті 264 цього кодексу про переривання перебігу позовної давності залишаються незмінними, а перелік підстав такого переривання є вичерпним. Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього.

Таким чином, видача в даному випадку 2 квітня 2010 року судового наказу про стягнення заборгованості з боржників, який в подальшому (14 квітня 2010 року) було скасовано за заявою останніх, на переконання колегії суддів, не може бути підставою для початку перебігу позовної давності.

Щодо наданої представником відповідача копії позовної заяви ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 282141,22 грн., датованої 04.08.2010 року, та адресованої Тернівському районному суду м.Кривого Рогу, то даних про те, що дана позовна заява фактично надійшла до суду і була ним прийнята до розгляду, в матеріалах справи немає. Тому підстави вважати даний довід обґрунтованим, і таким що підтверджує початок перебігу строку позовної давності у суду також відсутні.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №423/1642/15-ц (провадження №61-37805св18) вказано, що «аналіз статті 264 ЦК України свідчить про те, що у разі визнання боргу чи пред`явлення особою позову до боржника, позовна давність переривається. Висновок апеляційного суду про те, що пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки не тягне за собою переривання перебігу позовної давності, оскільки предмет спору, що виник між сторонами у справі, яка переглядається, стосується виключно кредитної заборгованості, є помилковим. При цьому, посилаючись на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року №6-1763цс16, апеляційний суд не звернув уваги, що у справі, яка переглядалась Верховним Судом України, поданий банком позов про звернення стягнення на предмет іпотеки було визнано неподаним та повернуто позивачу. При цьому у зазначеній постанові Верховного Суду України чітко зазначено: «якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами»».

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» 03.12.2013р. звернувся з позовом до ОСОБА_1 «про звернення стягнення на предмет іпотеки» в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за спірним кредитним договором у розмірі 310809,50 дол. США (справа №212/11/15-ц). Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20.01.2017р. позов було задоволено. Вказане рішення було предметом перегляду в апеляційному порядку, за результатами якого постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.06.2018р. було скасовано, в подальшому рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін за результатами перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що з фактом звернення 03.12.2013 року банка до суду з вказаним вище позовом, строк позовної даності було перервано, та станом на день звернення банку (07.09.2015р.) з даним позовом, цей строк пропущено не було.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про те, що позивачем при поданні позову не було пропущено строк позовної давності.

Інших доводів щодо предмета спору апеляційна скарга відповідачів не містить.

За таких обставин, оскільки вбачається, що відповідачі взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконували, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплачували, порушивши вимоги кредитного договору та договору поруки, позовна давність на момент подачі позову пропущена не була, апеляційний суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №0 від 05.02.2007р., що виникла станом на 28.07.2015р. в розмірі 899322 грн. 88 коп.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.376 ЦПК України та задовольняючі апеляційну скаргу відповідачів частково, апеляційний суд, однак, зазначає, що апелянтам було відмовлено по суті їх вимог, та за таких обставин підстав для компенсації їм судового збору не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 від 05 лютого 2007 року в розмірі 899322 (вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч триста двадцять дві) грн. 88 коп. в солідарному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 31 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.В.Агєєв