судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Тітова М. Ю. на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 травня 2023 року в справі № 297/2195/22 (провадження № 61-2318св23).
за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про повернення безпідставно стягнутих коштів за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» на ухвали Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року.
З серпня 2022 року в провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебувала вищевказана справа.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» про закриття провадження у справі.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» про непідсудність цього спору Берегівському районному суду Закарпатської області.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні заперечення АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 вирішені по суті.

Не погоджуючись з ухвалами суду першої інстанції від 10 листопада 2022 року, від 28 грудня 2022 року та рішенням суду від 28 грудня 2022 року, АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» оскаржило їх в апеляційному порядку.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ «Міжнародний інвестиційний банк» на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року про відмову в закритті провадження в справі повернуто заявнику.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ «Міжнародний інвестиційний банк» на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду повернуто заявнику.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ «Міжнародний інвестиційний банк» на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року про відмову в передачі справи за підсудністю повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційні скарги на вказані ухвали, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такі ухвали не підлягають оскарженню окремо від рішення суду.

Постановою Верховного Суду від 24 травня 2023 року касаційну скаргу АТ «Міжнародний інвестиційний банк»задоволено, ухвали Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року про повернення апеляційних скарг скасовано, справу в цій частині направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що заперечення на ухвали суду першої інстанції від 10 листопада 2022 року про відмову в закритті провадження у справі, від 28 грудня 2022 року про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду, від 28 грудня 2022 року про відмову в передачі справи за підсудністю, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, були включені банком до апеляційної скарги на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року. Натомість, апеляційний суд на вказані обставини належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

З такими висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погодитися не можу й відповідно до вимог статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.

Частина перша статті 353 ЦПК України передбачає перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Водночас частиною другою цієї статті встановлено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, Цивільний процесуальний кодекс України поділяє ухвали суду першої інстанції на два види, а саме: ухвали, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, та ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду.

Скасовуючи ухвали апеляційного суду про повернення апеляційних скарг, колегія суддів вважала, що для можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (у даному випадку ухвал про відмову в закритті провадження в справі, про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду, про відмову в передачі справи за підсудністю), важливе значення має час подання апеляційної скарги на таку ухвалу (тобто, чи подано апеляційну скаргу на таку ухвалу разом з рішенням суду, чи окремо, наприклад до ухвалення рішення в справі).

Однак, на моє переконання, такий висновок є помилковим, зроблений внаслідок неправильного тлумачення норм процесуального права.

Так, тлумачення статті 353 та пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України свідчить про те, що під поняттям «ухвала суду першої інстанції, що може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду» розуміється, що така ухвала підлягає оскарженню як окремий процесуальний документ, тоді як поняття «ухвала суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду» означає, що така ухвала взагалі не може бути предметом апеляційного перегляду як окремий процесуальний документ, але заперечення на цю ухвалу можуть бути включені безпосередньо до апеляційної скарги на рішення суду.

При цьому поняття «заперечення» та «апеляційна скарга» у розумінні ЦПК України не є тотожними.

У чинному ЦПК України поняття «заперечення» найчастіше використовується як заява по суті справи (частина перша статті 174, статі 178, 180 ЦПК України), у якій учасники справи наводять свої пояснення, міркування, аргументи щодо предмета спору, та як заява з процесуальних питань (частина перша статті 43, стаття 182 ЦПК України), у якій учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Аналізуючи наведене, можна зробити висновок, що поняття «заперечення», що вживається у частині другій статті 353 ЦПК України, є по своїй суті аргументами учасника справи щодо незгоди з певними процесуальними діями суду (у даному випадку - відмови у задоволенні клопотань), які він викладає в апеляційній скарзі на рішення суду.

Водночас суд апеляційної інстанції в такому випадку здійснює розгляд апеляційної скарги саме на рішення суду, під час якого перевіряє та надає оцінку, у тому числі, включеним до апеляційної скарги запереченням (аргументам) учасника справи на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, і в разі встановлення, що постановлення такої ухвали призвело до неправильного вирішення справи по суті, суд апеляційної інстанції з огляду на положення статей 374, 376 ЦПК України має повноваження скасувати або змінити рішення суду, а не ухвалу.

Наведене також узгоджується з встановленими статтею 354 ЦПК України строками на апеляційне оскарження, згідно з якою апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. З цього випливає, що якщо ухвала суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, постановлена до ухвалення рішення у справі (наприклад, за місяць), то є всі підстави вважати, що особа, яка подає апеляційну скаргу на таку ухвалу разом з рішенням суду, пропустить строк на її оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Отже, якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, незалежно від часу її подання, така апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

При цьому повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, не обмежує право учасника справи на судовий захист, оскільки таке право реалізовується шляхом подання апеляційної скарги на відповідне рішення суду, до якого учасник справи має право включити заперечення на таку ухвалу.

Оскільки ухвали про відмову в закритті провадження в справі, про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду, про відмову в передачі справи за підсудністюне підлягають оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційні скарги на ці ухвали заявнику.

З огляду на викладене, вважаю, що оскаржувані ухвали Закарпатського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року підлягали залишенню без змін.

Суддя М. Ю. Тітов