ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року м. Чернівці

Справа № 727/159/22

Провадження №22-ц/822/547/23

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар Петранюк Ю.Т.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року, головуючий у І-й інстанції Слободян Г.М.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2022 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

ОСОБА_2 в лютому 2022 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про часткове звільнення від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів та повне звільнення від сплати неустойки (пені).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів, що стягувались на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2011 року, в розмірі 36 426,02 грн та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 36 426,02 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів та повне звільнення від сплати неустойки (пені) залишено без розгляду.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням визначеного фіксованого розміру по домовленості сторін за надані послуги надання правничої допомоги, прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 грн.

На додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Вказує на те, що жодних документів про витрати на правничу допомогу він не отримував та з ними не ознайомлений, справа не є складною та розглянута без участі відповідача. Гонорар успіху адвоката Кирилюк Т. є завищеним через те, що справа не вимагає значних затрат часу та зусиль. Отже, розмір заявлених до стягнення витрат на вказані послуги є надмірним з огляду на предмет спору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2023 року до суду першої інстанції до закінчення судових дебатів представник позивача Кирилюк Т.А. подала заяву, в якій зазначила, що нею протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення будуть подані всі підтверджуючі документи щодо понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу (Т.2 а.с.149).

30 березня 2023 року судом першої інстанції ухвалено рішення суду щодо позовних вимог.

04 квітня 2023 року представником позивача ОСОБА_4 до суду першої інстанції поштовими засобами зв`язку АТ «Укрпошта» направлено заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 21 000 грн. До заяви долучено Договір про надання юридичної (правової) допомоги №64/19 від 17 вересня 2019 року; замовлення №2 від 19 листопада 2021 року; додаткову угоду №4 від 20 липня 2022 року до договору про надання юридичної (правової) допомоги №64/19 від 17 вересня 2019 року; загальний звіт (акт про надані послуги) від до замовлення №2 від 19 листопада 2021 року, до договору №64/19 від 17 вересня 2019 року про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу долучено платіжні доручення від 11 лютого 2022 року, 14 червня 2022 року, 06 березня 2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено за надання правничої допомоги на рахунок Адвокатського об`єднання «Кирилюк і партнери» трьома платежами всього 21 000 грн (Т.2 а.с. 170-182).

З матеріалів справи вбачається, що заява про ухвалення додаткового рішення також була направлена відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 04 квітня 2023 року (Т.2 а.с.181).

На адресу суду першої інстанції заперечень від ОСОБА_2 щодо заяви про ухвалення додаткового рішення не надходило.

Також апелянтом належними та допустимими доказами не спростовано, що представником позивача неналежним чином виконано обов`язок щодо направлення на адресу відповідача заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Врахувавши надані докази, подані представником позивача, суд першої інстанції на підставі статті 141 ЦПК прийшов до правильного висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 21 000 грн, виходячи та враховуючи детальний перелік послуг згідно з актом виконаних робіт, час, витрачений представником позивача у судовому засіданні, складені заяви та клопотання з приводу процесуальних питань щодо розгляду справи, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з обставин по даній справи, характеру її складності та обсягу виконаної адвокатом роботи.

Клопотань ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечення щодо неспівмірності цих витрат до суду першої інстанції не надходило. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки 27 квітня 2023 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Слободян Г.М. (Т.2 а.с.187).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк