У Х В А Л А

Справа № 932/4533/23

Провадження № 2-з/932/26/23

17 травня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Куцевола В.В., ознайомившись з заявою представника ОСОБА_1 адвоката Чулініна Д.Г. про забезпечення доказів до подання позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Чулінін Д.Г. звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Заява обґрунтована наступним. Заявник ОСОБА_1 може за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові N2 14-95цс19 від 27 березня 2019 року для подібної справи № 2 286/3516/16 набути статусу позивача у цивільній справі про спір з приводу спадкування, предметом якого можуть бути конкретні суми соціальних виплат (пенсії), які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими, в тому числі кошти присуджені з законною силою судового рішення, але заявник має складнощі у поданні необхідних для підтвердження своїх вимог доказів, які підлягають забезпеченню. А саме, 16 жовтня 2021 року відкрилися спадщина після ОСОБА_2 у віці повних 89 років, якій ОСОБА_1 доводиться дочкою, будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка 02.12.2021 року прийняла спадщину.

ОСОБА_2 за життя 29 грудня 2020 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд з законною силою рішення у справі № 160/15546/20 присудив здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, виходячи з довідки Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2020 за № 04.2/123/20-С, тобто з розрахунку 90 % грошового утримання у складі посадового окладу судді з доплатами за вислугу років і за перебування на адміністративній посаді на суму 208 098 гривень, виплату якої поклав на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, від доказування чого заявник згідно ч.ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України звільнена. ОСОБА_2 на день смерті не мала членів сім`ї, яким відповідно до ст. 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягали б передачі суми пенсії, інших соціальних виплат, що належали пенсіонерці і залишилися недоотриманими у зв`язку з її смертю, які, таким чином, згідно ст. 1227 ЦК України входять до складу спадщини, для доказування чого, включаючи розмір заборгованості по місяць смерті включно, необхідна пенсійна справа у паперовій та електронній формах, за якими можливо б було з`ясувати відсутність звернень будь-яких осіб на правах членів сім`ї за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зокрема, документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», а відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться на базі централізованих інформаційних технологій на виконання п. 4.8 розділу IV Порядку, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 з наступними змінами.

Крім того, під час розгляду такої справи вирішено питання про вибір належного відповідача між органом Пенсійного фонду чи державної казначейської служби істотне значення матимуть витяг з реєстру обліку Пенсійним фондом України рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року, звернення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для підтвердження суми, що підлягає виплаті за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України з цією метою, і протокол засідання комісії Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким оформлене рішення та пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для випалити ОСОБА_2 . Водночас на заваді оформленню права на спадщину у складі недоотриманих за життя спадкодавця виплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та їх добровільній виплаті заявнику стало явне ухилення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від відповіді державному нотаріусу на його лист № 574/02-14 від 14.11.2022 року про суму, яка належала пенсіонерці і залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю, що дає вагомі підстави припускати подальше ухилення від виконання своїх обов`язків відповідача і до відзиву докази, без яких доказування вимог позивача виявиться . -пивим, з огляду на що, враховуючи переслідуваний Пенсійним фондом інтерес з економії коштів, збирання і подання наведених вище письмових та електронних сказів для позивача, яка ними не володіє, згодом стане ще більш істотно утрудненим.

Відтак з метою в майбутньому забезпечити можливість подання позову до суду представник заявника просить суд забезпечити докази ціни позову та спадкової маси шляхом витребування у Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) та за місцем розташування його структурного підрозділу - відділу опрацювання пенсійної документації та питань житлових субсидій та пільг N° 1 Управління з питань виплати пенсій, житлових субсидій та пільг (на проспекті Богдана Хмельницького, 116А, у м. Дніпрі, 49033) пенсійної справи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у паперовій формі у складі з протокольним рішенням комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійного фонду України щодо розрахунку суми, що підлягає виплаті ОСОБА_2 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року; зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перетворити електронними засобами централізованих інформаційних технологій у візуальну форму подання електронної пенсійної справи та обліково-статистичної інформації про неї з відображенням на папері у придатній формі для сприймання змісту всієї інформації, з урахуванням якої визначені розмір призначеного (перерахованого) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його розмір до виплати, проводилася його виплата та визначений недоотриманий залишок; вилучення перетвореної у візуальну форму подання на папері електронно: пенсійної справи для огляду судом.

Суд, проаналізувавши заяву про забезпечення доказів, робить наступний висновок.

З поданої заяви представника заявниці встановлено, що такий звернувся до суду із даною заявою, як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому ст.ст. 116-118 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

У частині 2 ст. 116 ЦПК України визначено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним, а також якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Схожі висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22.06.2021 року у справі № 635/7732/19 (провадження № 61-19460ск20).

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року у справі № 520/14132/18 зазначено, що у кожному конкретному випадку необхідно враховувати не лише резолютивну частину ухвали суду першої інстанції, а й сутність клопотання учасника справи та за якою процедурою суд розглянув таке клопотання: як витребування доказів чи як забезпечення доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 року у справі за № 9901/385/19 дійшла висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Разом з тим, в заяві про забезпечення доказів представник заявниці не обґрунтував те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим під час судового провадження за його позовом. Так, заявником не наведено достатніх обставин, що дають можливість припускати, що такий засіб доказування може бути втраченим або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Також не наведено підстав для забезпечення цих доказів відповідно до наведених вище положень ЦПК України.

Таким чином, заяву про забезпечення доказів необхідно повернути заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 116-119, 260-26, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чулініна Д.Г., про забезпечення доказів до подання позову - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол