Справа № 368/476/22
Рішення

Іменем України

"22" травня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Токовенко Н.О.

За участі:

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

15.06.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

- розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що 31 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис № 878 та 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Вищевказані позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовує в мотивувальній частині її позовної заяви наступними обставинами та нормами права:

- 31 грудня 2015 року між нею, - ОСОБА_4 (надалі - Позивач), та ОСОБА_3 (надалі - Відповідач), було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, про що 31 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис № 878 та 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (копія свідоцтва про шлюб додається).

Від зазначеного шлюбу у них з Відповідачем народилось двоє дітей:

- син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 19 березня 2019 року складено відповідний актовий запис № 167 та 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ;

- донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 26 липня 2016 року складено відповідний актовий запис № 216 та 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . (копії свідоцтв про народження додаються).

Тривалий час у них з Відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Зараз кожен з нас живе своїм життям, хоча і проживають разом.

Враховуючи те, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, різні погляди на життя, та вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відсутнє взаєморозуміння.

Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, таким чином, вважає за необхідне просити суд проводити розгляд справи за їїї відсутності за наявними документами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Наголошує та тому, що примирення між ними є неможливим.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 104 «Підстави припинення шлюбу» Сімейного кодексу України, шлюб припиняється, зокрема, внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. З ст. 105 «Припинення шлюбу внаслідок його розірвання» СК України, шлюб припиняється зокрема внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 111 «Заходи суду щодо примирення подружжя» СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Проте, виходячи з фактичних обставин спірних правовідносин, їхнє примирення з Відповідачем неможливе. Вважає, що подальше збереження їхнього шлюбу з Відповідачем суперечитиме їхнім інтересам.

Відповідно до статті 15 «Право на захист цивільних прав та інтересів» ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Також, відповідно до статті 16 «Захист цивільних прав та інтересів судом» ЦК України: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії, яка порушує право;

- відновлення становища, яке існувало до порушення;

- примусове виконання обов`язку в натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до зазначених вище обставин спірних правовідносин, зазначених у цій позовній заяві, обґрунтованих нормами матеріального та процесуального права, на підтвердження яких нею, Позивачем, в додатках до цієї позовної заяви надано належні та допустимі письмові докази, вона, Позивач, прошу суд захистити її право шляхом:

- розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що 31 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис № 878 та 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Таким чином, обраний нею, як Позивачем, спосіб захисту мого цивільного права, відповідає вимогам матеріального закону.

Нею, Позивачем, не вживались заходи досудового врегулювання спору, а також заходи забезпечення доказів або позову до подання цієї позовної заяви.

У зв`язку із розглядом цивільної справи за цим позовомнею, Позивачем, не понесено дійсних та очікуваних судових витрат, крім сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.), за подання цієї позовної заяви. Також не плануєю понести інших витрат у зв`язку з розглядом даної справи.

Вона, Позивач, ОСОБА_1 , даною заявою підтверджує те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Надані в додатках до позовної заяви копії документів маються в наявності в оригіналі у Позивача по справі, крім оригіналів та копій паспорту та РНОКПП Відповідача.

За подання позовної заяви про розірвання шлюбу до сплати нею, Позивачем, підлягає судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Документ, що підтверджує сплату нею судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) додається (в оригіналі - тільки на адресу суду).

На підставі викладеного вище, зазначених у цій заяві норм матеріального та процесуального права, - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви.

15.06.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., прсвоєно справа № 368/476/22, провадження № 2/368/347/22.

22.07.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 - 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 20.09.2022 року.

20.09.2022 року під час проведення підготовчого судового засідання відповідач ОСОБА_3 заявив клопотання про надання йому терміну на примирення, в зв`язку з чим судом було винесено ухвалу про надання сторонам терміну на примирення до 20.12.2022 року, та на час примирення, - провадження у справі було зупинено.

20.12.2022 року судом винесено ухвалу про відновлення провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 20.12.2022 року.

20.12.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 25.01.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 25.01.2023 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, категорично заперечує проти надання терміну на примирення.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 25.01.2023 року, відповідач ОСОБА_3 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

25.01.2023 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання у відсутності сторін по справі, по результатах проведення якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кімнати) ухвалу, на підставі якої закрито підготовче судове провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 год. 00 хв. 22.02.2023 року.

22.02.2023 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 24.03.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

24.03.2023 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 25.04.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

25.04.2023 року справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 375/67/22 за обвинуваченням ОСОБА_7 , призначено наступне судове засідання на 15 год. 00 хв. 22.05.2023 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 22.05.2023 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, категорично заперечувала проти надання терміну на примирення, заявила клопотання про те, що після розірвання шлюбу бажає мати прізвище « ОСОБА_8 », щодо місця проживання малолітніх дітей, - то діти залишаються проживати з нею, спорів майнового характеру між нею та відповідачем - немає.

Заявила клопотання про те, що не бажає стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь судових витрат, так як бажає залишити за собою судові витрати.

В судовому засіданні, яке відбулося 22.05.2023 року, відповідач ОСОБА_3 позов визнав, йому судом було роз`яснено процесуальні наслідки визнання уточненого позову та йому зрозумілі, а тому він не заперечував проти розірвання шлюбу в судовому порядку.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров 'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки, яка видана 24.06.2022 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, - відповідач по справі, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи місце проживання відповідача ОСОБА_3 , т враховуючи положення ч. 1ст. 27ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце загальна підсудність - підсудність за місцем проживання фізичної особи - відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по справі є фізична особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка місто Київ, Україна, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 09 березня 2016 року Голосіхївським РВ ГУ ДМС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець село Сущани Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 12 жовтня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин.

31 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане (повторно) 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець село Сущани Кагарлицького району Київської області, громадянин України, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка місто Київ, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 31 грудня 2015 року, про що 31 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 878.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка - ОСОБА_3.

Дружини - ОСОБА_1 .

Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, - доньку, - ОСОБА_6 , 2016 року народження, та сина, - ОСОБА_5 , 2019 року народження.

Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження:

- серії НОМЕР_3 , видане (повторно) 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому зазначено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Боярка Києво - Святошинського району Київської області, Україна, про що 26 липня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 216.

В графі «батьки» зазначені:

Батько - ОСОБА_3 , - відповідач по справі.

Мати - ОСОБА_1 , - позивачка по справі;

- серії НОМЕР_8, яке видане (повторно) 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому зазначено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Боярка Києво - Святошинського району Київської області, Україна, про що 19 березня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 167.

В графі «батьки» зазначені:

Батько - ОСОБА_3 , - відповідач по справі.

Мати - ОСОБА_1 , - позивачка по справі;

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 не проживають спільно, як одна сім`я, - більше 2 років, окрім того, ще на час спільного проживання між сторонами в них на протязі тривалого часу (близько 1 року) існували усталені неприязні відносини, що слугувало виникненню сварок між сторонами, що лише сприяло погіршенню відносин між подружжям, татакі сварки споглядалися малолітніми дітьми, що, на думку суду, - негативно впливають на морально - психологічний розвиток малолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 ривалий час (більше 1 року) проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах, в них різне коло спілкування, відповідно, - сторони практично не спілкуються між собою, відповідно, спільного сімейного життя не мають, спільного бюджету не мають, більше того, - практично не спілкуються між собою, а їхнє епізодичне спілкування відбувається лише в в`язку з вирішенням питання щодо спілкування відповідача з дітьми.

Майнових спорів між сторонами немає.

Спору між сторонами щодо визначення місця проживання малолітніх дітей у сторін немає, - вони залишаються проживати з матір`ю, - позивачем по справі.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 категорично заперечує проти надання терміну на примирення, так як категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає продовжувати шлюбно - сімейні відносини з відповідачем ОСОБА_3 , категорично бажає не тільки фактичного припинення шлюбу ( що вже є здійсненим фактом на протязі більше 2 - ох років), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить її інтересам, та інтересам малолітніх дітей.

Що стосується відповідача ОСОБА_3 , то після надання йому терміну на примирення, - він не заперечував проти розірвання шлюбу.

Враховуючи категоричну позицію як позивача, так і позицію відповідача, які спрямовані на розірвання шлюбу, та враховуючи фактичні обставини справи, - сторонам надавався термін на примирення, але примирення не відбулося, - суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами є неможливим, оскільки повторне надання сторонам строку на примирення, на думку суду, - є безперспективним, та таким, який тільки посилить негативне відношення сторін один до одного, та надання такого терміну на примирення буде шкодити як інтересам позивача, так і інтересам малолітніх дітей, так як суд вважає, що споглядання дітьми, психіка яких тільки - но становлюється, - постійних сварок між батьками, - негативно впливає на психологічний розвиток цих дітей, та спричиняє дітям психологічні травми.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивача ОСОБА_1 , - в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, різне ставлення до виховання дітей, так і пряма згода відповідача ОСОБА_3 на розірвання шлюбу, яку він висловив в судовому засіданні, - що, на думку суду, є достатніми підставами для розірвання такого шлюбу, так як, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам малолітніх дітей з причин, які вказані судом вище.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - більше 2 - ох років відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 2 - ох років, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних - шлюбно - сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 2 - ох років), відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та дані негативні відносини з часом, зважаючи на окреме проживання сторін на різних житлових площах, та в різних населених пунктах, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 2 - ох років, - не проживають як чоловік та жінка, у позивача ОСОБА_1 відсутнє бажання підтримувати будь - які відносини з відповідачем ОСОБА_3 , що є обопільним, в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля позивача на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві та у позиції позивача в судовому засіданні, так і пряма позиція відповідача в судовому засіданні на припинення шлюбу, в якій він не заперечує на задоволенні позову, та, відповідно, - на розірванні даного шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь - який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно - сімейних відносин тривалий час, - більше 2 - ох років, спорів майнового спору між сторонами немає, спору шодо проживання спільних малолітніх дітей немає, - вони залишаються проживати з матір`ю, - позивачем по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам малолітніх дітей.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, яке буде мати позивач після розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку щодо задоволення клопотання позивача щодо залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності позивача, - ОСОБА_1 , - з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд приймає рішення про залишення позивачу прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, - « ОСОБА_8 », причому, суд зазначає, що в даному випадку вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивача, як це передбачено нормою сімейного права, зокрема, - положенням ст. 113 СК України, так як під час вирішення даного питання думка відповідача ОСОБА_3 , - судом не враховується.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Проте, - в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила суд не стягувати з відповідача ОСОБА_3 судові витрати, понесені нею в даній справі, та які мають вираз у сплату нею судового збору при подачі позовної заяви, а тому суд приходить до висновку щодо залишення понесених судових витрат, - за позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 , не стягуючи їх з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам малолітніх дітей, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 - 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 31 грудня 2015 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем село Сущани Кагарлицького району Київської області, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 12 жовтня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка місто Київ, Україна, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 09 березня 2016 року Голосіхївським РВ ГУ ДМС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_5 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане (повторно) 30 квітня 2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за № 878 від 31 грудня 2015 року, - розірвати.

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці місто Київ, Україна, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 09 березня 2016 року Голосіхївським РВ ГУ ДМС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_5 , залишити прізвище, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку, - «ОСОБА_1».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.