справа № 492/141/23
провадження № 2/492/335/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 квітня 2023 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання Гамурар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 , громадянин Федеративної Республіки Нігерія, звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 грудня 2020 року вони з відповідачкою уклали шлюб, від якого спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося внаслідок чого шлюбні відносини припинені. Сторони живуть окремим життям та своїми інтересами. Шлюб між сторонами носить формальний характер, тому збереження шлюбу суперечить спільним інтересам сторін. Відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян, тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу.

Позивач у судове засідання, призначене на 13 квітня 2023 року о 13 год. 00 хв., не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи не повідомлений належним чином, у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на поштові витрати. У позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка у судове засідання, призначене на 13 квітня 2023 року о 13 год. 00 хв., не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи не повідомлена належним чином, у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на поштові витрати, однак до суду від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи судом відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При підготовці до розгляду справи суд прийшов до висновку, що зазначена позовна заява подана з порушенням правил про підсудність та положень Закону України «Про міжнародне приватне право», а також з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тобто встановлені обставини, які не дають суду підстави прийняти рішення у справі, а які дають підстави для надання позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, без усунення яких не можливо прийняти законне та обґрунтоване рішення з наступних підстав.

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що позивач є громадянином Федеративної Республіки Нігерія, відповідачка є громадянкою України (а.с. 5).

Оскільки позивач є громадянином Федеративної Республіки Нігерія, відповідачка є громадянкою України, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 ЦПК України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно з ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є іноземцем.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Визначаючи підсудність справ судам України слід керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, відсутні підстави для визначення підсудності даного позову Арцизькому районному суду Одеської області за ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України позивачем до матеріалів позову не долучено.

Викладені вище обставини, позбавляють суд можливості здійснити розгляд справи з дотриманням правил підсудності.

Крім того, суд зазначає, що за правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зокрема: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності, однак позивачем в порушення зазначеної норми права не вірно зазначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак позивачем в порушення зазначених норм права не зазначено обставини та докази, що свідчать про: факт наявності у позивача права на пред`явлення позову про розірвання шлюбу в розумінні ч. 2 ст. 110 СК України; факт відсутності згоди, ухилення відповідачки від розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки в позовній заяві зазначено, що у сторін не має неповнолітніх дітей; факти, які свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для розгляду справи (захворювання хронічним алкоголізмом, відсутності між подружжям близьких відносин, окреме проживання подружжя протягом тривалого часу, подружня невірність, жорстоке поводження з чоловіком (дружиною), тощо); факт окремого проживання подружжя протягом тривалого періоду часу.

Суд звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачки, яка як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаною з тим, які вимоги до неї заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, однак позивачем не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, враховуючи, що у подружжя дітей немає і відповідно до ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу та якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не додано до позовної заяви копії документу що посвідчує його особу, тому суд позбавлений можливості визначити цивільну процесуальну правоздатність позивача.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 3 ст. 83 ЦПК України).

Отже, перелічене вище дає суду підстави зробити однозначний висновок, що позовна заява подана позивачем в порушення правил про підсудність та положень Закону України «Про міжнародне приватне право», а також в порушення ст. ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема з вищезазначеними недоліками, що унеможливлює вирішення питання про подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 187 ЦПК України суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом п`яти днів з дня отримання позивачем копії наявної ухвали.

Суд вважає за необхідне попередити позивача, що у випадку не усунення зазначених недоліків позовної заяви у встановлений законом п`ятиденний строк з дня отримання копії наявної ухвали, судом будуть застосовані наслідки, передбачені ч. 13 ст. 187, п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тобто позовна заява буде залишена без розгляду.

Крім того, суд звертає увагу на роз`яснення, що викладені у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якими судам роз`яснено, що якщо порушення правил ст. ст. 175, 177 ЦПК України виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, для відповідачки.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. 187 ЦПК України, суд,

постановив:

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви у встановлений п`ятиденний строк з дня отримання її копії і роз`яснити, що інакше позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.