Справа № 706/1302/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Рибчинецької Я.А.,

представника позивачки ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Христинівської міської територіальної громади Уманського району в особі Христинівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просила визнати причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивачка посилалась на такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 , яка постійно проживала в с. Розсішках. До складу спадкового майна після смерті її матері входила земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,93 га, розташована в адміністративних межах Христинівської міської територіальної громади, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ - ЧР № 006933, зареєстрованого 21.10.2002 р. Розсішківською сільською радою. Після смерті її матері вона фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки після похорону забрала собі частину речей померлої та документи, в тому числі і свідоцтво про смерть. На той час вона не знала, що в склад спадкового майна також входить земельна ділянка, оскільки державний акт на неї був виготовлений лише 21.10.2002 р., тобто через шість років після смерті матері. Весь цей час вона жила в Росії, де проживає і донині. До останнього часу вона нічого не знала про цю земельну ділянку, а дізналась від свого родича ОСОБА_6 в 2021 р. Жодних дій з боку нотаріуса чи органів влади з метою знайти її і повідомити про наявність такого спадкового майна зроблено не було. Розсішківська сільська рада повідомила, що не може надати інформацію, хто поховав матір, оскільки пройшов значний проміжок часу з моменту її смерті. Але цей факт можуть підтвердити свідки: її двоюрідна сестра ОСОБА_7 та чоловік останньої ОСОБА_8 , які на її прохання та за її кошти здійснили поховання матері та відправили їй речі та документи матері. Батько ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , нині покійний, був рідним братом її матері, будь яких інших родичів, крім вказаних, у неї на території України немає. На сьогоднішній день їй невідомі будь-які інші особи, які б прийняли спадщину. Таку інформацію вона не змогла отримати ні від Христинівської ОТГ, ні від Христинівської державної нотаріальної контори.

Ухвалою суду від 27.10.2022 р. замінено неналежного відповідача Христинівську міську територіальну громаду Уманського району Черкаської області в особі Христинівської міської ради на належного - ОСОБА_4 .

Представником відповідачки ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити повністю, з огляду на таке. Жодних причин, які б свідчили про поважність пропуску строку прийняття спадщини більш як на 20 років позивачка не навела. Перебування позивачки за межами України не може бути достатньою підставою для задоволення позову. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном, або неможливості надіслати заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку позивачка суду не надала. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Позивачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, однак її інтереси у судовому засіданні представляв адвокат Солод В.М.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки ОСОБА_3 .

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Вказав, що після смерті ОСОБА_5 позивачка отримала спадкове майно у вигляді носимих речей, на пам`ять. Рішення про видачу ОСОБА_5 державного акта на земельну ділянку було прийняте у 2002 р., через 6 років після смерті останньої. Позивачка проживала в Росії, не могла знати про це, дізналась від односельчан. Якби майно було на момент смерті ОСОБА_5 , була б інша ситуація.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, однак її інтереси у судовому засіданні представляв адвокат Задояний Ю.М.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки ОСОБА_4 .

Представник відповідачки ОСОБА_10 у судовому засіданні позов не визнав повністю. Вказав, що у позовній заяві не зазначені причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які можливо вважати поважними. Перебування в Росії не може вважатись поважною причиною, позивачка для прийняття спадщини могла звернутись консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном. Незнання спадкоємця про спадкове майно також не може вважатись поважною причиною. З дати смерті пройшло понад 25 років, це дуже великий строк. Слід також врахувати, що розпаювання земель з видачею сертифікатів про право на земельну частку (пай) проводилось з 1995 р. На той час ОСОБА_5 була жива.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі: копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , свідоцтва про народження, паспорта ОСОБА_11 , довідки про укладення шлюбу № 1397 від 15.12.1979 р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідь виконавчого комітету Розсішківської сільської ради від 13.03.2020 р. за № 101 про те, що виконавчий комітет не володіє інформацією, хто здійснював поховання ОСОБА_5 , повідомлення Христинівської державної нотаріальної контори № 16/02-14 від 31.05.2022 р. про те, що після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась, рішення Христинівського районного суду від 10.01.2019 р. у справі № 706/1653/18, копію державного акта на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_5 серії ІІ-ЧР № 006933, зареєстрованого Розсішківською сільською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21.10.2002 за № 29, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Розсішках померла ОСОБА_5 , матір позивачки.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,93 га, розташована в адміністративно-територіальних межах Розсішківської сільської ради Христинівського (нині Уманського) району.

Рішенням Христинівського районного суду від 10.01.2019 р. був задоволений позов ОСОБА_4 до Розсішківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично успадкував, але не отримав правовстановлюючого документа після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,93 га, розташовану в адміністративно-територіальних межах Розсішківської сільської ради, та яка їй належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №006933, зареєстрованого Розсішківською сільською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21.10.2002 за № 29.

Тобто, станом на дату подачі позовної заяви спірна земельна ділянка перебувала у власності відповідачки ОСОБА_4 .

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1270 ЦК України, ст. ст. 525, 549 ЦК Української РСР 1963 р.).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК Української РСР 1963 р. строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Вказані правила можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 р. у справі № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17.10.2019 р. у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 р. у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 р. у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви (продовження строку для прийняття спадщини).

У позовній заяві причинами пропущення строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини зазначені проживання її в Росії та необізнаність позивачки щодо наявності спадкового майна (земельної ділянки).

Суд вважає, що вказані причини пропущення строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини не можуть вважатись поважними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 р. у справі № 750/262/20 висловлено правову позицію, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини.

У позовній заяві позивачка зазначила, що дізналась про наявність спадкового майна (земельної ділянки) від свого родича ОСОБА_6 в 2021 р. Однак, доказів на підтвердження цієї обставини суду не надала.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2021 р. у справі № 589/1863/13-ц висловлено правову позицію, що проживання спадкоємця за межами України також не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Факт проживання позивачки в Росії сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивачки поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України № 18/5 від 14.06.1994 р., зареєстровано в Мінюсті України 07.07.1994 р. за № 152/361, чинної на час відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Згідно з ст. 38 цього ж Закону на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивачка не надала.

За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визнання причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними необхідно відмовити.

Позовна вимога про визначення додаткового строку, достатнього для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини, також не підлягає задоволенню, оскільки вказана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними. Оскільки останню суд не задовольняє, то і позовна вимога про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, також задоволенню не підлягає.

Крім того, при вирішенні справи суд враховує, що у позовній заяві позивачка вказала, що вона фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки після похорону забрала собі частину речей матері та документи, в тому числі і свідоцтво про смерть. Вказану обставину у судовому засіданні підтвердив представник позивачки ОСОБА_1 .

У той же час відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин необхідності у зверненні позивачки до суду з позовом з даними позовними вимогами немає.

Зважаючи на вказані вище обставини, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 525, 549, ст. 550 ч. 1, ЦК Української РСР 1963 р., ст.ст. 1220 ч. 1, 1270 ч.1, 1272 ч.3 ЦК України, ст. ст. 1 ч. 6, 38 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 29.06.2023 року.

Суддя: М.Ф. Олійник