ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 613/668/20 Номер провадження 22-ц/814/606/23Головуючий у 1-й інстанції Шалімов Д.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,

суддів: Триголова В.М, Чумак О.В.

Секретар: Чемерис А.К.

за участю: адвоката Полупанової О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області, про встановлення нікчемності заповіту ,-

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області, про встановлення нікчемності заповіту.

В обґрунтування позову вказує, що вона є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батько мешкав у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька залишилося два спадкоємці першої черги за законом - позивачка та її брат ОСОБА_5 .

За життя 15 листопада 1996 року батько склав заповіт зареєстрований в реєстрі за №199 та посвідчений Крисинською сільською радою, згідно якого все своє майно він заповідав своїм дітям, тобто позивачці та її брату.

У встановлений законом шестимісячний строк, після смерті батька, позивачка звернулася до нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини, при цьому брат відмовився від прийняття спадщини на користь сестри, про що подав відповідну заяву.

В нотаріальній конторі позивачка дізналася, що від імені її батька ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 був складений заповіт від 10 жовтня 2008 року, посвідчений секретарем Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області Габай Л.В., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 648.

Крім того, позивачці в нотаріальній конторі повідомили , що у спадковому реєстрі значаться ще два заповіти від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 датовані 27 вересня 2007 року та 19 червня 2008 року.

Вказані обставини були новиною для позивачки, оскільки перед смертю батько повідомив, що нікому окрім неї та сина не заповідав своє майно. У зв`язку з вищевказаними обставинами позивачка у 2009 році звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на будинок батька в порядку спадкування за законом та визнання недійсними заповітів від імені ОСОБА_4 датованих 27 вересня 2007 року, 19 червня 2008 року, 10 жовтня 2008 року.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 18 квітня 2012 року позовні вимоги було задоволено частково, визнано недійсним заповіти від 27 вересня 2007 року та 19 червня 2008 року посвідчені секретарем Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, в частині визнання недійсним заповіту від 10 жовтня 2008 року складеного від імені ОСОБА_4 , а також у визнанні права власності на будинок було відмовлено.

Позивач вважає, що при складенні заповіту від 10 жовтня 2008 року було допущено численні суттєві порушення щодо його форми і змісту, а також внаслідок чого він є нікчемним. Також позивач вказує, що згідно відповіді архівного відділу Богодухівської РДА від 22 вересня 2020 року, у відділі відсутнє рішення щодо покладення на ОСОБА_1 повноважень на вчинення нотаріальних дій станом на 10 жовтня 2008 року. Тобто, ОСОБА_1 посвідчила заповіт від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , не маючи на це повноважень.

Позивач просила суд встановити нікчемність заповіту від 10 жовтня 2008 року, який посвідчений секретарем Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області Габай Л.В., зареєстрований за №648, стягнути на її користь в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судовий збір по 420 грн. з кожної, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. з кожної.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду мотивоване обранням позивачем неналежного способу захисту своїх порушених прав. При цьому, судом встановлено, що оскаржуваний заповіт було посвідчено секретарем Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області Габай Л.В., яка не була у встановленому законом порядку уповноважена на вчинення нотаріальних дій.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись рішенням суду в частині встановлення обставин нікчемності заповіту, звернулась до суду із апеляційною скаргою, у доводах якої, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду в частині підтвердження нікчемності заповіту.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на недоведеність позивачем факту відсутності у ОСОБА_1 на момент посвідчення заповіту ОСОБА_4 від 10.10.2008 року повноважень на вчинення нотаріальних дій.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Крисинським сільським ЗАГС Богодухівського району Харківської області 25 червня 1959 року , актовий запис №38 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 виданого Палацом одруження « ОСОБА_8 » 11 жовтня 1980 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом РАЦС Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 25 листопада 2008 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №45.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 лютого 2008 року, ОСОБА_4 - власник будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 10 жовтня 2008 року, ОСОБА_4 , 1918 року народження, на випадок своєї смерті все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось і, взагалі все те, що буде йому належати та на що він за законом буде мати право, в тому числі належний йому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними спорудами заповів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що зміст ст..ст. 207, 135, 1241, 1253, 1254, 1307 ЦК України ОСОБА_4 секретарем Виконавчого комітету Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області роз`яснено.

Судом встановлено, що оскільки заповідач хворий (переніс інсульт) цей заповіт складено і посвідчено в домоволодінні заповідача за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 о 13-45 год. у двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у справах Виконавчого комітету Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, а другий заповідачу.

Заповіт прочитаний секретарем сільської ради вголос, посвідчено в присутності заповідача свідків: ОСОБА_10 , 1985 року народження, ОСОБА_11 , 1939 року народження.

За особистим проханням заповідача заповіт підписано ОСОБА_12 , 1938 року народження.

Заповіт посвідчено ОСОБА_1 секретарем Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області

Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Особу ОСОБА_12 встановлено, справжність її підпису перевірено. Зареєстровано за №648. Стягнуто держмито 0,85 грн.

Звертаючись до суду позивач однією з підстав для визнання заповіту від 10 жовтня 2008 року нікчемним зазначає, що заповіт було посвідчено не уповноваженою на це особою.

Суд першої інстанції погодився з вказаними доводами позивача, встановивши, що що суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що станом на 10 жовтня 2008 року секретар Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області Габай Л.В. у передбаченому законодавством порядку була уповноважена на вчинення нотаріальних дій, а саме що останню було уповноважено рішенням відповідної ради на вчинення нотаріальних дій, зокрема на посвідчення заповітів, тому заповіт від 10 жовтня 2008 року не може вважатися таким, що посвідчений у встановленому законом порядку.

Разом з цим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він ґрунтується на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України, та узгоджується з правовими висновками, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), та постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підставою оскарження рішення місцевого суду відповідачем стало те, що остання не згодна з встановленням у оскаржуваному рішенні обставин, щодо відсутності у неї, як секретаря сільської ради, повноважень на вчинення нотаріальних дій. Звертає увагу на те, що відсутність в документах архівного відділу Богодухівської РДА рішення сільської ради про надання ОСОБА_1 повноважень на вчинення нотаріальних дій не може беззаперечно свідчити про відсутність у неї таких повноважень.

Вказані доводи не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 37, п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на момент складення заповіту, у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчення заповітів, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів.

Відповідно до п. 2 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, у редакції, чинній на момент складання заповіту, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов`язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Згідно статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки,апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів покладення на неї повноважень вчинення нотаріальних дій, з дотриманням вимог чинного на момент складання заповіту законодавства, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи такими, що ґрунтуються на припущеннях.

З наведеного слідує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 08 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : В.М. Триголов

О.В. Чумак