Справа № 472/713/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2023 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

представника позивача Губської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що в 2006 році ОСОБА_1 переїхала проживати в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області з с. Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області.

В жовтні 2006 року позивачу стало відомо, що в смт. Веселинове продається житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок продавала громадянка ОСОБА_3 .

06 жовтня 2006 року позивач звернулася до гр. ОСОБА_3 , яка мешкала в АДРЕСА_2 , з метою вирішення питання купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку.

Остання повідомила їй, що будинок належить їй, на підтвердження цього, ОСОБА_3 , надала:

-домову книгу для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 . З книги вбачалися, що в цьому житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1955 р.н. та ОСОБА_4 , 1976 р.н., (син ОСОБА_3 , який помер в 2003 році);

-акт закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального житлового помешкання від вересня 2006 року;

-рішення виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 29.09.2006 р. №175 «Про прийняття і введення в експлуатацію житлового будинку», п. 2 якого вирішено видати громадянці ОСОБА_3 свідоцтво про право власності, а Веселинівському МБТІ зареєструвати житловий будинок по АДРЕСА_3 .

Разом з тим, ОСОБА_3 попрохала позивачку відтермінувати зі зверненням до нотаріуса для оформлення відповідного договору, та усно запропонувала їй вселитися до будинку та проживати в ньому, на що ОСОБА_1 погодилася й цього ж дня вселитися до будинку.

З того дня, а саме з 06 жовтня 2006 року, позивач вселилася та почала проживати в житловому будинку АДРЕСА_1 (надалі Будинок).

Через декілька років, приблизно в 2008 році, позивачці стало відомо, що ОСОБА_3 померла в 2007 році. З того часу, до позивача ніхто не звертався з приводу цього будинку і вона продовжила в ньому.

В 2022 році, з метою оформлення права власності на Будинок, позивач вирішила звернутися до Веселинівської філії Миколаївського МБТІ, та надала наявні в неї документи на Будинок.

Після перевірки всіх документів на Будинок, представник Веселинівської філії Миколаївського МБТІ повідомив їй, що вказаний будинок взагалі не зареєстрований в БТІ, й правовстановлюючі документи на нього нікому не видавалися, а право власності не реєструвалося. Натомість були виявлені розбіжності в поштовій адресі, зокрема, ОСОБА_1 було повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований інший житловий будинок (будинок її сусідів).

Того ж дня, позивач звернулася до сусідів й уточнила поштову адресу їхнього житлового будинку, й дійсно виявлено, що їх будинок також розташований за цією ж адресою. Зважаючи на те, що на будинок сусідів вже були виготовлені правовстановлюючі документи, а на її будинок ні, ОСОБА_1 звернулася до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області з заявою про уточнення поштової адреси.

06 вересня 2022 року виконавчим комітетом Веселинівської селищної ради було прийнято Рішення №94 «Про зміну юридичної адреси житлового будинку по АДРЕСА_2 », який вирішено адресу житлового будинку в якому позивач проживає змінити з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 .

Відразу після отримання вказаного рішення, позивач звернулася до Веселинівської філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації та замовила виготовлення технічної документації на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

Одночасно позивачу було надано довідку №2-205 від 23.10.2022 р. з якої вбачається, що власник житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 станом на 28.12.2012 р. не зареєстрований.

З метою перевірки реєстрації права власності на вказаний будинок, вона звернулася до реєстратора речових прав на нерухоме майно, та отримала інформацію, що станом на 20 грудня 2022 року право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 .

Зважаючи на те, позивач постійно, безперервно та відкрито проживає в АДРЕСА_1 , з 2006 року по сьогоднішній день, враховуючи, що після смерті ОСОБА_3 ніяких спадкоємців немає, об`єкт нерухомості на даний час власника не має, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

В судове засідання ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовну появу, просила її задовольнити.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Стаднічук А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника, позовні вимоги визнає повністю.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду пояснення в якому зазначив, що він дійсно є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В 2022 р. йому та ОСОБА_1 стало відомо, що його будинок та будинок в якому проживає позивачка має однакову юридичну адресу, а саме: АДРЕСА_1 . Зважаючи на те, що його право власності на будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було недоцільно змінювати адресу його будинку. Тому, ОСОБА_1 звернулася до Веселинівської селищної ради з заявою про уточнення адреси її будинку, у зв`язку з чим адреса її будинку наразі АДРЕСА_1 . Вказаний будинок знаходиться по сусідству з його й є окремим будинком. Остання дійсно проживає в будинку АДРЕСА_1 приблизно з 2006-2007 року, добровільно та відкрито користувалася ним, підтримувала порядок, робила ремонти та підтримувала його в належному стані. Проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства, згідно п.6 ст. 3 ЦК України, є добросовісність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин повинні відповідати певним стандартам поведінки та моральним засадам суспільства щодо чесності, відкритості, поваги до інтересів іншої сторони цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За правилами, встановленими ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З доданих до позовної заяви та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наступне.

У 2006 році як стверджує позивач вона придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Саме з того часу вона постійно користувалася вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно вона не змогла, оскільки право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 не було належним чином оформлено відповідно до законодавства.

Згідно інформаційної довідки №2-205 від 23.10.2022 р. виданої начальником Веселинівської філії КП ММБТІ Кушнеренко А.Г.з якої вбачається, власник станом на 28.12.2012 р. незареєстрований. АДРЕСА_4 на підставі Розпорядження №21-р від 19.02.2016р. виконкому Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області «Про перейменування вулиць, провулків селища Веселинове та ліквідацію атрибутів тоталітарного режиму». Змінено юридичну адресу житлового будинку АДРЕСА_5 на підставі рішення №94 від 06.09.2022 р. Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. /а.с.16/.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_6 , де замовником технічної інвентаризації зазначено ОСОБА_1 /а.с.17-19/.

Згідно домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_7 з якої вбачається, що в цьому житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 1955 р.н. та ОСОБА_4 , 1976 р.н. /а.с.20-21/.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 29.09.2006р. №175 «Про прийняття і введення в експлуатацію житлового будинку», п. 2 якого вирішено видати гр. ОСОБА_3 свідоцтво про право власності, а Веселинівському МБТІ зареєструвати житловий будинок по АДРЕСА_3 /а.с.22/.

Згідно Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального житлового помешкання складений в вересні 2006р. з якого вбачається, що акт складався в присутності забудовника ОСОБА_3 /а.с.23/.

Рішенням виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №94 від 06 вересня 2022р. «Про зміну юридичної адреси житлового будинку по АДРЕСА_2 », яким вирішено змінити юридичну адресу житлового будинку з АДРЕСА_6 на АДРЕСА_8 /а.с.24/.

Розпорядженням Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області №21-р від 19 лютого 2016р. «Про перейменування вулиць, провулків селища Веселинове та ліквідацію атрибутів тоталітарного режиму, з якого вбачається, що АДРЕСА_1 /а.с.25/.

Крім того, позивачем надано докази на підтвердження того, що вона добросовісно, відкрито та безперервно з 2006р. володіє житловим будинком яким розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Свідоцтво про прийняття, продаж та введення в експлуатацію опалювального газового АОГ від 18.11.2006р., де в графі власник «апарат встановлено в оселі» значиться адреса АДРЕСА_1 , а в графі «власник апарата» значиться ОСОБА_1 /а.с.26/.

Договір про надання послуг з вивозу сміття від 25.03.2011р., згідно з яким ОСОБА_1 є споживачем КП «Веселинівський тепло постач Сервіс» з питання вивозу сміття з території АДРЕСА_7 /а.с.27/.

Заочне рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області №2/1406/442/12 від 18 грудня 2012 р. в якому адреса ОСОБА_1 вказується АДРЕСА_1 /а.с.28-29/.

Виконавчий лист, виданий 10 січня 2013р. Веселинівським районним судом Миколаївської області на виконання рішення суду ухваленого 18.12.2012р., з якого вбачається, що місце проживання стягувача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 /а.с.30/.

Довідка №2411/02-11 видана 30.10.2014 р. Веселинівською селищною радою на ім`я ОСОБА_6 (чоловік ОСОБА_1 ), про склад сім`ї, з якої вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 /а.с.31/.

Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, укладений 22.10.2015р. між ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ТОВ «Миколаївгаз збут», за умовами якого об`єкт споживача на момент укладення цього договору є житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 32-33/.

Заява № про відкриття та ведення Карткового рахунку від 17.06.2015р., відповідно до якої ОСОБА_1 уклала договір про відкриття карткового рахунку в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» й адреса та реквізити сторін клієнт банку ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідка №3897/02-12 видана 15.10.2015р. Веселинівською селищною радою, згідно якої ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг від 01.04.2015р. укладеного між КП «Веселинівський водоканал» та гр. ОСОБА_1 , предметом якого є надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з території АДРЕСА_7 .

Виписка із картки новонародженого, де значиться, що ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідка про склад сім`ї №2203/02-12 видана 26.12.2017 р, згідно якої ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Декларація про вибір лікаря №0000-Е6Н5-3691, згідно якої пацієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір про надання населенню послуг по водопостачанню від 01.06.2019р., відповідно до якого КП «Веселинівський водоканал» та ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 уклали угоду про надання послуг з водопостачання.

Крім того, на ухвалу суду від 28 грудня 2022р. від Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) наступні документи:

-Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9 від 06 січня 2023р. з якого вбачається, що 25 серпня 2006р. ОСОБА_7 уклав шлюб з (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №36. /а.с.85/.

-Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №3 від 06 січня 2023р. з якого вбачається,що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Веселинове, Веселинівського району Миколаївської області, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області складено відповідний актовий запис №78 /а.с.89-90/.

-Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №4 від 06 січня 2023р. з якого вбачається,що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №1015 /а.с.91-92/.

-Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №7 від 13 січня 2023р. з якого вбачається,що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Веселинове, Веселинівського району Миколаївської області, про що Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районні Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №16 /а.с.92-95/.

Одночасно повідомляють, що було проведено перевірку відомостей державної реєстрації актів про смерть відносно запитуваної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , за наявним архівним фондом відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. За результатами перевірки та за заданими параметрами пошуку відносно вищевказаної особи не знайдено жодного запису. Перевірку проведено по первинним та поновленим актовим записам про смерть з 2007 по т.ч.

Пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Разом з тим, як сама зазначає позивач спірне майно вона придбала у попереднього власника ОСОБА_3 , а отже остання володіє даним майном на підставі певного юридичного титулу (придбання майна у попереднього власника), а отже не є можливим в даному випадку застосування набувальної давності, як способу набуття права власності на майно.

Дана позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019р. по справі №910/17274/17.

З огляду на викладене підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 01.06.2023 року.