Провадження №2/523/485/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті Одесі в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Ніла Євгенівна, про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію,

УСТАНОВИВ:

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Укрдебт плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Червинська Н.Є., про визнання протиправним та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100) за ТОВ «Укрдебт плюс» (номер запису про право власності: 61974124) на підставі рішення, прийнятого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Червинською Н.Є.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є. Також 06 грудня 2007 року приватним нотаріусом Харитоновою Т.Є. був посвідчений іпотечний договір між АКІБ «УкрСиббанк», як іпотекодержателем, та позивачем, як іпотекодавцем, предметом якого стала вказана квартира.

21 листопада 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Червинською Н.Є. протиправно проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, внаслідок чого відбувся перехід права власності від законного власника до ТОВ «Укрдебт плюс». При цьому жодних правовідносин з ТОВ «Укрдебт плюс» позивач не мав. Вказаними діями приватного нотаріуса було порушено його права власності.

Також позивач зазначає, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє. Вчинення виконавчого напису нотаріусом та передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки не могли відбутися у зв`язку з відсутністю безспірної заборгованості, та поза межами виконавчого провадження, жодних повідомлень про усунення порушень відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» він, як іпотекодавець, не отримував, як і не отримував повідомлення про накладення стягнення на іпотеку за 30 днів . У порушення вимог ч. 3 ст. 37 вказаного закону не було проведено оцінки предмета іпотеки, позивач не був повідомлений про вартість, за якою відповідач набув право власності на предмет іпотеки, а також про перехід права вимоги за іпотечним договором. Також не укладався договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

04 січня 2022 року відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

08 лютого 2022 року ТОВ «Укрдебт плюс» подав відзив на позов, в якому зазначив, що дійсно 06 грудня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кошти в розмірі 45 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем як іпотекодавцем було укладено Іпотечний договір, посвідчений 06 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є. за реєстровим № 4820, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку квартиру під АДРЕСА_1 .

13 травня 2020 року між АТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір № 2244/К/1 про відступлення прав вимоги, за яким право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06 грудня 2007 року та за іпотечним договором, перейшло до ТОВ «Укрдебт плюс», в результаті чого, була здійснена зміна іпотекодержателя, яка була належним чином зареєстрована в Державному реєстрі.

Згідно п.4.2. іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання відповідно до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку».

У випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в розділі 5 іпотечного договору «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя», застереження є підставою для реєстрації права власності предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Тому відповідач, скориставшись договірним (позасудовим) врегулюванням зобов`язальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернувся до державного реєстратора.

Відсутність факту реалізації домовленості сторін щодо укладення окремої угоди про задоволення вимог іпотекодержателя за наявності відповідного застереження в іпотечному договорі, наявність якого прирівнюється до угоди про задоволення вимог іпотекодержателя, та яке за змістом вимог Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що сторони домовилися про позасудовий порядок врегулювання спору, не є обставиною, яка обмежує державного реєстратора у здійсненні відповідної реєстраційної дії. Так, в матеріалах справи відсутні докази оспорювання договору про іпотеку повністю або ж у частині розділу 5 «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя».

Таким чином, правовою підставою для реєстрації права власності за відповідачем є іпотечний договір, в якому міститься іпотечне застереження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» відповідачем було надіслано позивачу повідомлення про порушення основного зобов`язання із роз`ясненням, що у разі невиконання вимоги іпотекодержателя, ТОВ «Укрдебт плюс» скористається позасудовим порядком звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», докази чого містяться у реєстраційній справі. У свою чергу позивач не підтвердження того, що ним не було отримано даного повідомлення про порушення.

Перед здійсненням державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Укрдебт плюс» оцінка нерухомого майна була проведена відповідно до вимог чинного законодавства та міститься в реєстраційній справі приватного нотаріуса, на підтвердження чого надає копію висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки.

Реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем здійснювалася в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а не на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, посилання позивача щодо відсутності безспірної заборгованості не є підставою для скасування рішення приватного нотаріуса, оскільки при здійсненні державної реєстрації безспірність заборгованості не перевірялося. Перевірка передбачена у разі вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а не при здійсненні державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

У своїй відповіді на відзив від 15 лютого 2022 року позивач вказав на те, що він не отримував жодних повідомлень про перехід права вимоги ані до «Дельта банк», ані до ТОВ «Укрдет плюс», у зв`язку з чим у нього був відсутній обов`язок виконання зобов`язань зазначеним особам.

Відповідно до п.4.2.3. іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі позасудового врегулювання відповідно до умов договору та Закону України «Про іпотеку». Згідно із п.4.4. договору звернення стягнення предмет іпотеки із застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.5.2.1. іпотечного договору, одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, іпотечний договір між позивачем та відповідачем передбачає необхідність укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а оскаржувана реєстраційна дія була вчинена за відсутності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який не укладався.

При цьому позивач стверджує, що не отримував вимогу про усунення порушень зобов`язання, в даній ситуації саме відповідач має надати докази надсилання та отримання боржником даної вимоги. Також позивач не отримував інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, а ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна.

22 березня 2022 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Позивач надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат Земляков О.А. також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Н.Є. надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що для здійснення державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки їй були надані представником іпотекодержателя оригінали усіх необхідних документів, перелік який визначений п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. З оригіналів нею були виготовлені копії, які у її присутності були завірені представником іпотекодержателя. Підстав для відмови у державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень», встановлено не було.

У своїх поясненнях також просила слухати справу у її відсутність.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого, позичальник отримав кошти в розмірі 45 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов`язаних із порушенням умов кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір, посвідчений також 06 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є. за реєстровим № 4820, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку квартиру під АДРЕСА_1 .

Позивач став власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є.

У подальшому, як вбачається із матеріалів реєстраційної справи № 100, між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги від 08 грудня 2011 року № 2949, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г.

13 травня 2020 року між АТ «Дельта банк» та ТОВ «Укрдебт плюс» був укладений Договір № 2244/К/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим № 684, згідно якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06 грудня 2007 року та за іпотечним договором, посвідчений 06 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є. за реєстровим № 4820, перейшло до ТОВ «Укрдебт плюс». Зміна іпотекодержателя, яка була належним чином зареєстрована в Державному реєстрі.

21 листопада 2021 року приватним нотаріусом Червинською Н.Є. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100) за ТОВ «Укрдебт плюс» (номер запису про право власності: 61974124) .

Відповідно до п.4.2. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно із п. 4.1., п. 4.1.1. Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем будь- якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором, Іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.4.2. Іпотечного договору за вибором Іпотекодержателя застосовується один з наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; позасудовго врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку».

У випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в п. 5 Іпотечного договору застереження в іпотечному договорі є підставою для реєстрації права власності предмет іпотеки за Іпотекодержателем.

Спірні правовідносини виникли з приводу того, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем укладеного з банком кредитного договору утворилася заборгованість. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором відповідач звернув стягнення на предмет іпотеки, право власності на яке за банком зареєстроване приватним нотаріусом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

При цьому у статті 575 ЦК України наведено окремі види застав та вказано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Отже, іпотека є особливим видом застави, за яким виконання зобов`язань забезпечується виключно нерухомим майном. Іпотека регулюється не лише загальним законодавством - ЦК України, Законом України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу», а й спеціальним - Законом № 898-ІV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 898-IV іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У частині першій статті 12 Закону № 898-IV вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У частинах першій, третій статті 33 цього Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 36 Закону встановлено право на задоволення іпотекодержателем своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у т.ч. те, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому позасудове врегулювання здійснюється за застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Іпотекодержатель обрав передбачений положеннями іпотечного договору та ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» спосіб захисту порушеного права - позасудове врегулювання спору.

Зазначені вище пункти іпотечного договору містять відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням.

На підставі іпотечного договору, яке містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідач, скориставшись договірним (позасудовим) врегулюванням зобов`язальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки звернувся до державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Н.Є., яка у своїй діяльності керувалася законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, правовою підставою для реєстрації права власності за ТОВ «Укрдебт плюс» є іпотечний договір, в якому міститься іпотечне застереження.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання даних вимог відповідач направляв позивачу вимогу про усунення порушень основного зобов`язанням із роз`ясненням, що у разі невиконання вимоги іпотекодержателя ТОВ «Укрдебт плюс» скористається позасудовим порядком звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку». Дана вимога була вручена позивачу особисто 17 серпня 2020 року, про що міститься поштове повідомлення у матеріалах реєстраційної справи.

Перед здійсненням державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Укрдебт плюс» оцінка нерухомого майна була проведена відповідно до вимог чинного законодавства та міститься в реєстраційній справі приватного нотаріуса.

Державним реєстратором при здійсненні реєстраційної дії були перевірені належні правові підстави відповідно до норм Законів України «Про іпотеку» і «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», реєстраційна справа сформована відповідно до вимог чинного законодавства і містить усі необхідні та належні документи відповідно до переліку, встановленого п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Посилання позивача щодо відсутності безспірної заборгованості не є підставою для скасування рішення приватного нотаріуса, оскільки при здійсненні державної реєстрації за застереженням безспірність заборгованості не перевіряється.

Аналогічний правовий висновок викладений у Ппстанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 725/2195/20.

Отже, оцінивши надані докази в сукупності та враховуючи норми, які регулюють виниклі правовідносини, вимоги позивача є безпідставними, спростовуються наданими відповідачем доказами, і не грунтуються на вимогах закону .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 259, 263-265,268, 273,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Ніла Євгенівна, про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду складено 30.06.2023 року.

Суддя