головуючий у суді І інстанції Калініченко О.Б.
провадження № 22-ц/824/3531/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерноготовариства «Акціонернакомпанія «Київводоканал» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягненнязаборгованості, -

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ПрАТ«АК «Київводоканал» звернулося до суду з цим позовом, зазначивши в його обґрунтування наступне.

05 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»послуг з централізованого постачання холодної води, послуг водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання вказаних послуг, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

До 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується актом приймання-передачі квартири від 30 серпня 2018 року.

Таким чином, на думку позивача, ОСОБА_1 отримувала послуги, надані позивачем за вказаною адресою на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору в газеті жодних заяв або повідомлень про відмову надання послуг не надходило.

Відповідно до п. 1.1. договору ПрАТ «АК«Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п. 3.1. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідач в порушення умов договору та вимог законодавства зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконувала належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 14 211 грн 84 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь з урахуванням 3 % річних - 769 грн 80 коп. та інфляційних втрат - 3 578 грн 81 коп.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не зазначив, на якій саме правовій підставі відповідальність за неналежне виконання зобов`язання щодо сплати боргу за надані послуги має нести саме ОСОБА_1 , оскільки позов до відповідача подано як до солідарного боржника, співвласниці квартири АДРЕСА_1 у заявлений період до 30 серпня 2018 року, тобто до моменту передачі квартири обдарованій особі, на підтвердження чого позивач надав копію акту приймання-передачі квартири від 30 серпня 2018 року.

Разом з тим, за висновком суду вказаний документ не підтверджуєфакт перебування у праві власності відповідача частини вказаної квартири, оскільки такі факти наданий документ як доказ не підтверджує ні своїм змістом, ні як юридичний документ.

Крім того, встановив, що відповідач є не єдиним власником квартири, а, звідси, і споживачем послуг, і тому відсутні підстави для стягнення з неї повної суми боргу. Про витребування доказів позивач не клопотав, інформацію про причину відсутності можливості їх надання також не зазначала.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «АК «Київводоканал» подало апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що для виникнення правовідносин з надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони.

Зауважує, що акт від 30 серпня 2018 року складений відповідно до умов договору дарування квартири, посвідченого 30 серпня 2018 рокунотаріусом Київського міського нотаріального округу Каюровим С.В. за реєстровим номером 923 (копії якого у позивача не має). Отже, станом на 29 серпня 2018 року фактичним власниками були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З посиланням на положення частини 1 статті 543 ЦК України не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної власності позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).

Як вказує представник позивача, повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору.

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору.

Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Як вбачається з довідки №63312760 про реєстрацію місця проживання особи від 09 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 16 травня 1991 року по теперішній час (а.с. 25).

На цей факт суд першої інстанції уваги не звернув та помилково вважав, що заборгованість за надані комунальні послуги підлягає стягненню з відповідача лише у разі доведеності позивачем факту належності відповідачу вказаної квартири на праві повної/часткової власності.

Разом з тим, відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення до оговору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило.

Відповідно до п. 1.1 договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов'язується надавати боржнику відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а боржник зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктами 1, 10 п. 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

З огляду на те, що зобов'язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17.

Крім цього, колегія апеляційного суду враховує, що відповідно до частини 3 статті 156 ЖК України слени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 14211 грн 84 коп. за період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд звертає увагу, що відповідач не позбавлена можливості вимагати від інших співвласників/членів сім`ї відшкодування таких витрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми (висновок Великої Палати Верховного Суду з цього приводу висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року за послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 14 211 грн 84 коп. з урахуванням 3 % річних -769 грн 80 коп. та інфляційних втрат - 3 578 грн 81 коп.

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 675 (2 270+3 405) грн.

Керуючись статтями 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерноготовариства «Акціонернакомпанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду містаКиєва від 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерноготовариства «Акціонернакомпанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року за послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 14 211 грн 84 коп. з урахуванням 3 % річних - 769 грн 80 коп. та інфляційних втрат - 3 578 грн 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 5 675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська