Ухвала

14 липня 2023 року

м. Київ

справа № 621/1573/21

провадження № 61-10230ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко Ольги Олександрівни на постанову Харківського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору відступлення права вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець І. О. (далі - приватний нотаріус Ємець І. О.), ОСОБА_3 , в якому просила суд визнати недійсним договори про відступлення прав вимоги за договорами кредиту № 830/1-27/14-3/06-175 від 25 грудня 2006 року та № 830/27/14-4/12/8-091 від 21 лютого 2008 року, а також договорів про відступлення прав за іпотечними договорами

№ 830/27/4-41/48/8-069 від 21 лютого 2008 року та № 830/15-24/147/6-384 від 25 грудня 2006 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого

2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк»,

ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ємець І. О.,

ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 02 квітня

2015 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 за договором кредиту № 830/1-27/14-3/06-175 від 25 грудня 2006 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 02 квітня

2015 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 за договором кредиту № 830/27/14-4/12/8-091 від 21 лютого 2008 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 02 квітня

2015 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 за іпотечним договором № 830/27/4-14/48/8-069 від 21 лютого 2008 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 02 квітня

2015 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 за іпотечним договором № 830/15-27/14-7/6-384 від 21 лютого 2008 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Стягнуто в рівних частинах з АТ «Сенс-Банк», ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 908,00 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору з кожного.

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 червня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , АТ «Сенс Банк» задоволено.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

04 липня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ігнатенко О. О. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 07 червня

2023 року (надійшла до суду 10 липня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко О. О. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко Ольги Олександрівни на постанову Харківського апеляційного суду від 07 червня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць