Дата документу 20.07.2023
Справа № 334/5882/23
Провадження № 2-з/334/40/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

20 липня 2023 року суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області про вжиття заходів забезпечення позову,

встановив:

Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин Запорізької міської ради звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та передати у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ) та стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із судового збору.

Разом з вказаним позовом заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов та накласти арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку за життя належало ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що з метою встановлення наявності або відсутності підстав для представництва інтересів держави в суді, а саме визнання спадщини відумерлою, окружною прокуратурою опрацьовано інформації Другої запорізької державної нотаріальної контори, Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавчого комітету Запорізької міської ради, ТОВ «ЗМБТІ» та КУ «ЗОБ СМЕ`ЗОР. За результатами вивчення матеріалів, встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Запорізької міської ради щодо визнання відумерлим об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті залишилась квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира на праві приватної власності за життя належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом № 2413 від 13.12.2000 на право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданим на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації ЗМР № 4158 від 14.11.2000. Зазначений об`єкт у власність іншим особам відповідно до договорів купівлі-продажу, договорів дарування тощо не переходив.

Згідно інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.02.2023№648/06.10-36 за даними Державного реєстру актів цивільного стану виявлені наступні актові записи:

- № 561 про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 03.08.1963 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- № 349 про шлюб ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 06.09.1969 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- № 156 про шлюб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 18.02.1987 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- № 81 про шлюб ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 03.03.2015 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- № 22 про розірвання шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 11.01.1975 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- № 3599 про смерть чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складений 14.05.2015 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;

- № 1732 про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 25.11.2020 Дніпровським відділом державної реєстраціїактів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Крім того, відповідно до указаної інформації, актових записів про народження, зміну імені та народження дітей за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Згідно актового запису про смерть № 1732 від 25.11.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,не має спадкоємців за законом.

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданих Другою запорізькою державною нотаріальною конторою від 01.02.2023 за №71323863 та від 06.07.2023 за №73096546, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,приватним нотаріусом Бєлоусовою В.О. 09.12.2020заведено спадкову справу за №15/2020.

Приватним нотаріусом Бєлоусовою В.О. заведено указану спадкову справу за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з цим, ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину не видавалось, що підтверджується вищевказаними інформаційними довідками зі Спадкового реєстру.

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Бєлоусової В.О. від 07.07.2023 № 74/01-16 встановлено, що станом на 07.07.2023 по спадковій справі 15/2020, яка була заведена 09.12.2020, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші спадкоємці, окрім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з заявами про прийняття або про відмову від спадщини, не звертались. Постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій по даній справі не виносились.

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданих Другою запорізькою державною нотаріальною конторою від 01.02.2023 за №71323867 та від 06.07.2023 за №73096609,заповіти та спадкові справи складені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не посвідчувались.

Окрім того, встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 у справі № 334/344/22 залишено без розгляду позов ОСОБА_12 до ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Бєлоусова В.О. та ОСББ «Трансформаторщик-3», про визнання дійним договору купівлі-продажу та визнання права власності.

Під час ознайомлення із матеріалами справи № 334/344/22 встановлено, що ОСОБА_12 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 17.09.2001 між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , зареєстрованого 17.09.2001 Запорізькою товарною біржою «Строй-Інвест» та визнання права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, у зв`язку із відмовою позивача від позову, на підставі заяви представника позивача про залишення позову без розгляду, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 у справі № 334/344/22 позов залишено без розгляду.

Сторонами апеляційна скарга на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 у справі № 334/344/22 не подавалась.

Разом з цим, відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні будь-які спадкоємці.

Окрім того, спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 жодною особою не прийнята, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданими Другою запорізькою державною нотаріальною конторою від 01.02.2023за № 71323863 та від 06.07.2023 за № 73096546.

Відповідно до інформації департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 03.02.2023 № 04-45/3/184 померла ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею зареєстровані особи відсутні.

Крім цього, реєстрація та проживання ОСОБА_2 підтверджується листами АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» від 17.02.2023, ПАТ «Запоріжяобленерго» від 14.03.2023 та Концерну «Міські теплові мережі» від 23.02.2023, з якими ОСОБА_2 були укладені договори про надання послуг.

Вказані дані свідчать про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , як за заповітом, так і за законом.

З метою вжиття вичерпних заходів на захист інтересів держави, для фактичного передання спірної квартири як об`єкта відумерлої спадщини у комунальну власність територіальної громади міста Запоріжжя прокурором заявлено позовні вимоги про визнання відумерлою спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , до складу якої входить спірна квартира, та передання її у власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

У разі відчуження спірного об`єкту нерухомості на користь третіх осіб, передача, квартири як об`єкта відумерлої спадщини у комунальну власність стане неможливою з огляду на положення ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що зведе нанівець зусилля суду та прокурора по розгляду вказаної справи.

За таких обставин повне поновлення інтересів держави буде можливим лише при пред`явленні позовів до наступних власників нерухомості, які нестимуть надмірний тягар відповідальності за незаконне набуття права власності на спірну квартиру та подальше її відчуження. Тобто будуть позбавлені права власності, внаслідок незаконних дій, вчинених не з їхньої вини, що суперечить принципу пропорційності втручання у мирне володіння своїм майном.

Якщо судом будуть визнані обґрунтованими позовні вимоги прокурора та одночасно відчужено спірний об`єкт нерухомості, то суд не забезпечить поновлення порушених інтересів держави, що робить право на судовий захист ілюзорним та суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного просить накласти арешти на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку за життя належало ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Проаналізувавши зміст заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, та враховуючи доводи заявника, що відповідачем під час розгляду справи може бути відчужено спірне майно, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, суд вважає,що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки зазначений в ній вид забезпечення позову є співмірним, відповідає змісту заявлених позовних вимог, та установлено підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів держави.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2, 5, 149, 151, 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

постановив:

Заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку за життя належало ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Коломаренко К. А.