КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 липня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Кашперської Т.Ц., суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Мазуром Максимом Васильовичем , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_1 в особі представника Мазура М.В. 23 червня 2023 року в електронній формі подав апеляційну скаргу, пропустивши строк на апеляційне оскарження, просив поновити цей строк на підставі ст. 354 ЦПК України, вказуючи, що однією з причин пропуску строку на подання апеляційної скарги є наявність повномасштабної війни в Україні та введення воєнного стану, а також те, що відповідачу взагалі не було нічого відомо про існування даного рішення, він дізнався про відкрите виконавче провадження в мобільному додатку «Дія», отримавши 21 серпня 2022 року повідомлення. Після перевірки реєстру судових рішень стало відомо про існування рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року. Зібравши необхідну суму для сплати судового збору, ОСОБА_1 звернувся до адвоката Мазура М.В. щодо підготови та подачі апеляційної скарги на рішення. Вказував, що направлені на його адресу судові повістки поверталися до суду з відміткою про відсутність адресата, проте місце проживання відповідача зареєстроване в АДРЕСА_1 , відповідає його фактичному місцю проживання, вся кореспонденція надходить на цю адресу та отримується ним. Звертав увагу, що відповідач ознайомився з судовим рішенням поза межами строків, передбачених для його оскарження, зазначена причина несвоєчасного оскарження рішення є обґрунтованою та може бути підставою для поновлення вказаних строків.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд даної справи, оскільки судові повістки, направлені на його адресу АДРЕСА_1 , повернуті до суду з відміткою про відсутність даної особи за місцем проживання (а. с. 17, 36, 44).

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 уклав угоду про надання правової допомоги з адвокатом Власенко О.С., яка 20 квітня 2021 року зверталась до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи та надала ордер на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 19 - 20), ознайомлювалася з матеріалами справи та отримала копію позовної заяви з додатками (а. с. 21 - 22), що безспірно підтверджує факт обізнаності відповідача про розгляд судом справи та її участь у ній.

Після розірвання договору про надання правничої допомоги, укладеного з адвокатом Власенко О.С., про що остання повідомила суд 19 липня 2021 року, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд даної справи судом через представника, не цікавився провадженням у справі.

В подальшому представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур М.В. ознайомився з матеріалами справи 20 вересня 2022 року (а. с. 63) та мав можливість подати апеляційну скаргу в межах одного року з дня складання повного тексту судового рішення, однак апеляційна скарга вперше була подана ним 07 квітня 2023 року (а. с. 68).

Посилань на будь-які обставини непереборної сили в апеляційній скарзі також немає.

Апеляційним судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі № 201/13990/15-ц (провадження № 61-22496св19), відповідно до якого аналіз ст. 358 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

Крім того, в постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 613/1167/15-ц (провадження № 61-18650св19), від 01 грудня 2021 року в справі № 613/1250/15-ц (провадження № 61-20989св19), від 19 березня 2021 року в справі № 210/2663/18 (провадження № 61-710св21) наведено схожі за змістом правові висновки, а саме про те, що сама по собі обізнаність учасника справи про розгляд справи судом першої інстанції є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у разі подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми права та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить принцип неприпустимості зловживання правами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Посилання заявника в апеляційній скарзі, що відповідач ознайомився з судовим рішенням поза межами строків, передбачених для його оскарження, а також збирав необхідну суму для оплати судового збору, не є підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України, з огляду на встановлені обставини подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, і оскільки наслідки пропуску такого строку передбачені вищенаведеними положеннями ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника Мазура М.В. на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Мазуром Максимом Васильовичем , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Кашперська Т.Ц.

Судді Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.