Справа №473/1380/23
Провадження № 22-ц/812/811/23
№ 22-ц/812/822/23
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за відсутності учасників справи належним чином повідомлених про місце, дату та час розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану адвокатом -

Чередніченко Іриною Борисівною

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2023 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Лузан Л.В., дата складання повного тексту не зазначена, за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовського Максима Михайловича, неправомірну бездіяльність начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

та ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року, постановлені у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Лузан Л.В., дата складання повного тексту не зазначена, за заявою адвоката Чередніченко Ірини Борисівни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовського М.М., бездіяльність керівника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Обґрунтовуючи скаргу вказувала, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2003 року у справі №2-124/03 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян до їх повноліття.

17 березня 2003 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області у справі №2-124/03 видано виконавчий лист, який нею було звернуто до примусового виконання та перебував на виконанні у Біляївському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

14 листопада 2022 року головним державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Горділовським М.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №10544196 за виконавчим листом №2-124/03 про стягнення аліментів.

Станом на день звернення до суду боржник має заборгованість зі сплати аліментів за період 2015 - 2018 рік, яка, згідно з розрахунком заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №ДВ-13/164/2013, надісланим електронною поштою, складає 127707,99 грн і не сплачена.

Зазначає, що у січні 2023 року вона отримала засобами поштового зв`язку постанову про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Горділовського М.М. від 14 листопада 2022 року у ВП №105441196 при примусовому виконанні виконавчого листа №2- 124/03 виданого 17 березня 2003 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на двох неповнолітніх дітей та оригінал виконавчого листа №2-124/03 від 17 березня 2003 року.

Головним державний виконавцем постановлено, керуючись п.9 ч.1 ст.38, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено. А також, зазначено, що борг у даному виконавчому провадженні не сплачено.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 14 листопада 2022 року борг за даним виконавчим документом №2-124/03 не сплачено і на 01 грудня 2018 року складає 127707,99 грн.

Вказує, що постанова головного державного виконавця Горділовського М.М. про закінчення виконавчого провадження ВП №10544196 від 14 листопада 2022 року винесена з порушенням п.7 ті п.9 ч.І ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за виконавчим лист: №2-124/03 від 17 березня 2003 року наявна несплачена заборгованість по аліментам, а тому рішення суду не є фактично виконаним і, відповідно, виконавче провадження не може бути закінчене відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

На адресу ОСОБА_5 у лютому 2023 року засобами електронного зв`язку (електронна пошта) направлено адвокатський запит про надання інформації за даним виконавчим провадженням та копії розрахунку суми заборгованості за аліментами. Проте, станом на даний час адвокатський запит залишено без розгляду, що унеможливлює належний захист прав стягувача та захист інтересів дітей.

Лише 20 березня 2023 року після особистого спілкування по телефону на електронну- адресу представника від головного державного виконавця Горділовського М.М. надійшов розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №ДВ-13/164/2013, за яким заборгованість по аліментах розрахована за період з 01 січня 2015 року до 01 грудня 2018 року і складає 127707,99 грн.

Проте, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2003 року у справі №2-124/03 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян до їх повноліття.

Отже, син ОСОБА_3 досяг 18 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , а син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно, строк для стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 закінчився 11 лютого 2018 року, а на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №ДВ- 13/164/2013, який датований 20 грудня 2018 року, нарахування заборгованості по сплаті аліментів припинено 30 листопада 2018 року.

Відтак, є очевидним, що відповідач не здійснював нарахування аліментів до досягнення повноліття сина ОСОБА_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказує, що у відповідності до статті 74 Закону на адресу відповідача 09 березня 2023 року була направлена скарга на постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 листопада 2022 року, яка станом на день звернення з даною скаргою не розглянута керівником відповідача, відповідь за результатом розгляду скарги відсутня, що є протиправною бездіяльністю відповідача і триваючим порушенням.

У свою чергу, начальником Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скарга розглянута не була, постанова за результатом скарги не прийнята, про результати перевірки стягувача не повідомлено. Тому, бездіяльність начальника є протиправною та є триваючим порушенням.

Враховуючи вищевикладене просила, скасувати постанову головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовського М.М. від 14.11.2022 про закінчення виконавчого провадження №105441196 (на час закінчення виконавчого провадження наявна заборгованість зі сплати аліментів); визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Горділовського М.М. в частині нездійснення останнім нарахування заборгованості за аліментами за період з 01.12.2018 до 24.03.2019 (досягнення дитиною повноліття) (останнє нарахування здійснено за листопад 2018 року) та зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості, включивши в розрахунок вказаний період; визнати незаконною бездіяльність керівника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині неприйняття постанови за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 від 09.03.2023; зобов`язати керівника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) забезпечити безпосередній контроль за виконавчим провадженням №105441196 до усунення виявлених порушень.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовського М.М., бездіяльність керівника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скасовано постанову головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовського М.М. від 14 листопада 2022 року про закінчення виконавчого провадження №105441196.

Зобов`язано головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовського М.М. здійснити розрахунок заборгованості за аліментами в виконавчому провадженні №105441196, відкритому на виконання рішення місцевого Вознесенського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2003 року в справі № 2-124/03, за період з 01.12.2018 по 24.03.2019.

В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 листопада 2022 року, а також покладення обов`язку на головного державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості за аліментами за період з 01 грудня 2018 року по 24 березня 2019 року.

Щодо вимог в частині покладення обов`язку на головного державного виконавця поновити відповідне виконавче провадження, то такі задоволенню не підлягають.

Також суд зазначав, що матеріали справи не містять належних доказів того, що заявниця зверталася зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця до керівника відділу виконавчої служби, отримання останнім відповідної скарги. Жодних доказів протиправної бездіяльності саме керівника відділу ДВС у даному виконавчому провадженні, яка порушувала б права стягувача, заявницею до суду надано не було, тому, в тому числі з огляду на те, що порушене право заявниці поновлено, скарга подана відносно керівника Біляївського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) не підлягає задоволенню.

19 червня 2023 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява адвоката Чередніченко І.Б. про стягнення з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп. (гонорар адвоката).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року стягнуто з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп.

Постановляючи ухвалу суд вказав, що матеріали справи не містять заперечення чи клопотання представників Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді.

Таким чином, враховуючи викладене, з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) на користь ОСОБА_1 належать до стягнення судові витрати в сумі 2 000 грн. 00 коп. (пропорційно розміру задоволених вимог).

Не погоджуючись із ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року, в частині відмови у задоволенні скарги про визнання протиправною бездіяльності керівника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо нездійснення контрою у виконавчому провадженні ВП №105441196 та неприйняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 09 березня 2023 року, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, якій просила ухвалу суду першої інстанції в її оскаржуваній частині скасувати ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити її скаргу.

Так, вказувала, що відмовляючи у задоволенні цієї вимоги суд зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів того, що заявниця зверталася зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця до керівника відділу виконавчої служби, отримання останнім відповідної скарги. Жодних доказів протиправної бездіяльності саме керівника відділу ДВС у даному виконавчому провадженні, яка порушувала б права стягувача, заявницею до суду надано не було.

Однак, до скарги заявниця додала копію скарги, направлену в її інтересах адвокатом Чередніченко І.Б. на ім`я начальника Біляївського відділу державної виконавче служби в Одеському районі Одеської області електронним листом, підписаним кваліфікованим електронним підписом на офіційну електронну адресу Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області 09 березня 2023 року, про що надала скріншот сторінки офіційної електронної адреси адвоката.

При цьому, зазначає, що як у заявника так і представника заявника адвоката відсутні будь-які можливості контролю отримання адресатом електронного листа направленого на його офіційну електронну адресу.

В апеляційній скарзі на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року представник стягувача ОСОБА_6 - адвокат Чередніченко І.Б. просить змінити ухвалу суду першої інстанції в частині визначеної судом суми витрат на правничу допомогу та стягнути з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) замість 2000 грн. - 2666,67 грн. витрат на правничу допомогу.

Вказує, що аналіз положення ст. 451 ЦПК України дає підстави стверджувати, що ОСОБА_1 у даній скарзі було заявлено три вимоги, з яких судом було задоволено дві вимоги - фактично визнано протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2022 року та бездіяльність в частині нездійснення державним виконавцем нарахування заборгованості за аліментами за період з 01.12.2018 до 24.03.2019 (досягнення дитиною повноліття), скасовано оскаржувану постанову та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості за аліментами в виконавчому провадженні №105441196 за період з 01.12.2018 по 24.03.2019.

А відмовлено судом у задоволенні третьої вимоги - про визнання протиправною бездіяльності керівника відділу ДВС щодо нездійснення контролю за виконавчим провадженням ВП №105441196 та, відповідно, неприйняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 9 березня 2023 року та, як наслідок у покладанні на нього обов`язку забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням № 105441196 до повного усунення виявлених порушень.

У скарзі, поданій на розгляду до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області заявником були зазначено, що заявник у даній справі несе витрати на надання правничої допомоги адвоката у розмірі 4000 грн.

Відтак, за принципом пропорційності, який, якби, застосував суд в оскаржуваній ухвалі від 28.06.2023 року суд повинен був стягнути суму (4000 грн. : 3 вимоги х 2 вимоги) 2666,67 грн.

Однак, суд невірно визначився із кількістю заявлених вимог, що відображено в обох ухвалах суду - від 14 червня 2023 року та від 28 червня 2023 року.

Правом на подачу відзиву учасники справи не скористалися.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувані ухвали суду першої інстанції в повній мірі не відповідають

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням місцевого Вознесенського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2003 року в справі № 2-124/03 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі частки від усіх доходів боржника до досягнення дітьми повноліття ( а.с.13).

На підставі вказаного рішення стягувачу було видано виконавчий лист, який був переданий для примусового виконання до відділу ДВС Біляївського РУЮ Одеської області (правонаступником якого є Біляївський ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса)) та останнім продовжено примусове виконання судового рішення (виконавче провадження № 105441196).

14 листопада 2022 року постановою головного державного виконавця Біляївського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса)) виконавче провадження №105441196 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) при тому, що борг не сплачено ( а.с.25).

В межах вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Біляївського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Горділовським М.М. складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 20.12.2018. Згідно вказаного розрахунку заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 01.02.2015 по 01.12.2018 становить 127 707 грн. 99 коп.( а.с.23)

Звертаючись до суду зі скаргою в частині бездіяльності керівника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпова Н.О. вказувала, що 09 березня 2023 року вона звернулась зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 листопада 2022 року, яка станом на день звернення з даною скаргою не розглянута керівником відповідача, відповідь за результатом розгляду скарги відсутня, що є протиправною бездіяльністю відповідача і триваючим порушенням.

Відмовляючи у задоволенні скарги в цій частині суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять належних доказів того, що заявниця зверталася зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця до керівника відділу виконавчої служби, отримання останнім відповідної скарги. Жодних доказів протиправної бездіяльності саме керівника відділу ДВС у даному виконавчому провадженні, яка порушувала б права стягувача, заявницею до суду надано не було, тому, в тому числі з огляду на те, що порушене право заявниці поновлено, скарга подана відносно керівника Біляївського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) не підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду в повній мірі не погоджується з огляду на те, що матеріали справи містять докази направлення на адресу Біляївського відділу ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) на ім`я начальника відділу скарги на бездіяльність головного державного виконавця.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 за №1302/29432( далі - Інструкція).

Відповідно до п.1 вказаної інструкції перевірити законність виконавчого провадження мають право: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби, відділах державної виконавчої служби; начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані; начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно з п. 2 Інструкції, посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.

Пунктом 3 Інструкції передбачено, що перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби. Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова.

Згідно з п.6 Інструкції, перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Відповідно до п.7 Інструкції, про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова.

У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Колегія суддів зазначає, що бездіяльність виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається кожного дня. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року в справі № 175/3995/17-ц.

За такого висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги в цій частині не грунтується на наявних у справі доказах та вимогах чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За такого, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в її оскаржуваній частині скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення скарг в цій частині та зобов`язання начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в. Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) провести дії передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині вказана ухвала суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалася, тому не була предметом апеляційного перегляду.

Щодо оскарження ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року.

19 червня 2023 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява адвоката Чередніченко І.Б. про стягнення з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп. (гонорар адвоката).

На підтвердження понесених витрат адвокатом Чередніченко І.Б. надано: копію договору про надання правової допомоги від 20 січня 2023 року (відповідно до якого ОСОБА_7 зобов`язалася надати ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, пов`язану з підготовкою до розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність посадових осіб Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), копію акта прийому-передачі послуг адвоката від 19 червня 2023 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 19 червня 2023 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року стягнуто з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп. (пропорційно розміру задоволених вимог).

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 137 ЦПК України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2023 року та задоволено скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження неправомірної бездіяльності начальника Біляєвського відділу ДВС, тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що і заява про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню у повному обсязі, а оскаржувана ухвали зміні в частині стягнутої суми та з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4000 грн. витрат на професійну(правничу) допомогу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим в силу пункту 1 частини статті 376 ЦПК України її слід змінити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом - Чередніченко Іриною Борисівною на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2023 року та від 28 червня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2023 року в частині відмови у задоволені вимог про визнання бездіяльності начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Визнати бездіяльність начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо неприйняття постанови про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 09 березня 2023 року, поданої у виконавчому провадженні № 105441196 неправомірною.

Зобов`язати начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити дії передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року змінити.

Стягнути з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 21 липня 2023 року.