Дата документу 04.07.2023
Справа № 334/5299/23
Провадження № 2/334/2261/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

04 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2023 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Так, в порушення вказаних вимог, у позовній заяві відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування представника позивача, а також адреси електронної пошти позивача та представника.

Згідно ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Положеннями ст. 62 ЦПК України, ст. 246 ЦК України, встановлено, що повноваження представника юридичної особи мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вона подана від імені Концерну «Міські теплові мережі» та підписана представником Калініною-Заєць Ю.М. На підтвердження повноважень представника до матеріалів справи додана довіреність від 08.05.2023 року № 612/20-23, що видана в особі в.о. генерального директора Астапенкова С.В., що діє на підставі Статуту.

Проте, до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували повноваження Астапенкова С.В. як в.о. генерального директора Концерну «Міські теплові мережі», та його повноваження на видачу довіреності.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_1 , які обґрунтовані тим, що в період з 01.11.2012 року по 31.10.2021 року позивач надав відповідачу послуги за вказаною адресою, які відповідачем не сплачені.

Позивачем не надано доказів поставки гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , актів зняття показань приладу обліку за спірний період з 01.11.2012 року по 31.10.2021 року. Також позивачем не надано документів на підтвердження фактичного відпуску відповідачу гарячої води за спірний період, актів надання послуг, рахунків на оплату наданих послуг, інших первинних документів бухгалтерського обліку, інформацію про порядок нарахування плати за послуги, інформацію про тарифи за послуги з централізованого водопостачання за спірний період на одну особу, так само позивачем не надано суду доказів направлення або вручення відповідачу документів на оплату спожитої теплової енергії у спірний період.

Крім того, відповідно до наданого суду розрахунку у боржника станом на листопад 2012 року вже існувала заборгованість у розмірі 4 065,64 грн., яка зазначена позивачем «вхідне сальдо», підстави та час виникнення якої заявником не роз`яснені.

За таких обставин суд не може встановити яка заборгованість існує у відповідача перед позивачем та за який період.

При цьому позивач Концерн «Міські теплові мережі» у позовній заяві зазначає, що на адресу боржників неодноразово направлялись претензії стосовно наявної заборгованості за надані ним послуги з вимогою погасити суму боргу, але коли саме та якими доказами це підтверджується, у позові не зазначається.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради від 21.02.2009 року №25 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, яке, на підтвердження викладених позивачем обставин, до матеріалів справи не долучено.

Також, за приписами п.1,6,7 глави 3 розділу I Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за №736/27181, право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. Право засвідчення документів та їх копій може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності. У посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій.

Проте всі долучені до позовної заяви розрахункові документи за договором мають лише підпис посадової особи, повноваження якої не підтверджено, а також не скріплені печаткою установи.

Зазначені недоліки позбавляють суддю можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

Натомість, як передбачено ч.1,2,4 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Цей недолік має бути усунутий у визначений судом строк.

З урахуванням заявленого позивачем клопотання про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, суддя звертає увагу позивача, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, що позовна заява про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води подана без дотримання вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, вона підлягає залишенню без руху для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Коломаренко К. А.