СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/30/23
ун. № 759/7116/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Багінській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ПрАТ «Київводоканал» на неправомірні дії державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король Катерини Сергіївни та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до суду зі скаргою на дії старшогодержавного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король К.С. та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король К.С. звинесення постанови від 02.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження №69826898;

скасувати постанову від 02.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження №69826898 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року у справі №759/7116/20;

- зобов`язати державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король К.С. відновити виконавчі дії у виконавчому провадженні №69826898 та вжити належних і повних дій виконання рішення суду.

В обґрунтування вимог скарги зазначено, що 29.09.2021 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №758/7116/20 було задоволено позов ПрАТ «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 25201, 78 грн., 3% річних у розмірі 1883, 59 грн. , інфляції втрат у розмірі 7166, 67 рн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102, 00 грн. На виконання рішення, 19.07.2022 рок Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/7116/20 видано виконавчий лист. На підставі вказаного заявник 01.09.2022 року звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду. Внаслідок зазначеного, державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король К.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, 02.01.2023 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав п.3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника).

Скаржник вважає постанову про закінчення виконавчого провадження від 022.01.2023 року неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не встановлено коло спадкоємців після смерті боржника, які є потенційними правонаступниками в межах виконавчого провадження №69826898, враховуючи існуючу заборгованість і те, що рішення суду по справі не виконане, а отже вказане призводить до порушення норм законодавства. Зазначене свідчить про те, що державним виконавцем органу ДВС при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.01.2023 року не вжито всіх належних заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, та прийнято незаконне рішення про закінчення виконавчого провадження, а відтак вимушений звернутись до суду із зазначеною скаргою.

Представник заявника Семененко Н.В. в судовому засіданні скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Особа, дії якої оскаржуються в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2021 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №758/7116/20 було задоволено позов ПрАТ «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 25201, 78 грн., 3% річних у розмірі 1883, 59 грн. , інфляції втрат у розмірі 7166, 67 рн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102, 00 грн. (а.с. 31-33).

На підставі вказаного, заявник 01.09.2022 року звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду (а.с.41-42).

Внаслідок зазначеного, державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король К.С. 12.09.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.43).

02.01.2023 року державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника) (а.с.45).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповдно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.01.2023 року вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження стала інформація згідно даних ДРАЦС, а саме боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормою п 5 ст. 1219 ЦК України унормовано, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Смерть однієї із сторін зобов`язання за загальним правилом не тягне за собою припинення зобов`язання. Згідно із ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Ч.1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.01.2019 у справі №2-2696 дійшов висновку про те, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців, а тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження - боржника його правонаступником підлягають задоволенню на підставі статті 378 ЦПК України 2004 року та частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час розгляду подання.

У відповідності до п.12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

П.13 даного розділу вказаної Інструкції передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виниклі правовідносини не є особистими, що не допускають правонаступництва. За таких обставин дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, оскільки ним не виконано обов`язків щодо встановлення кола спадкоємців померлого боржника, а постанова є такою, що підлягає скасуванню.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо неправомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, а відтак до задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. 247,260,261, 447, 449, 450-451 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ПрАТ «Київводоканал» на неправомірні дії державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король Катерини Сергіївни та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження- задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король К.С. з винесення постанови від 02.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження №69826898.

Скасувати постанову від 02.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження №69826898 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року у справі №759/7116/20.

Зобов`язати державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Король К.С. відновити виконавчі дії у виконавчому провадженні №69826898 та вжити належних і повних дій виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя О.М. Журибеда