ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/895/23
провадження № 2/753/2731/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

10.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди. Відповідно до змісту позовних вимог позивачка просила стягнути з відповідача інфляційні витрати у сумі 32 908,43 гривні, три відсотки річних у сумі 5 172,63 гривні на загальну суму 38 081,06 гривні, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 49 717,50 грн.

08.02.2023 ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

08.05.2023 позивачка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідно до довідки наданої Державною фіскальною службою України, в ДРФО відсутня інформація щодо джерел отримання доходів у відповідача ОСОБА_2 .

Просила забезпечити позов, шляхом накладення арешту на майно та кошти на рахунках відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- 1/4 частину квартири загальною площею 72 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- транспортний засіб марки Daewoo моделі Lanos, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1498, зареєстрований за ОСОБА_2 23.04.2008;

- кошти, які знаходяться на будь - яких банківських рахунках, у тому числі на рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у АТ «Універсал Банк».

- будь-яке інше рухоме чи нерухоме майно, належне ОСОБА_2 .

Надавши належну правову оцінку підставам, якими заявник обґрунтовує подану ним заяву, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 12 і частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення інфляційних витрат у сумі 32 908,43 гривні та трьох відсотків річних у сумі 5 172,63 грн. на загальну суму 38 081,06 гривні, а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 49 717,50 грн.

Відповідно до наданих суду матеріалів встановлено, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності належить:

- 1/4 частина квартири загальною площею 72 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- транспортний засіб марки Daewoo моделі Lanos, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1498, зареєстрований за ОСОБА_2 23.04.2008;

Крім того, на ім`я ОСОБА_2 у АТ «Універсал Банк» відкрито рахунки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Як вбачається з довідки Державної фіскальної служби України на запит №153979585 від 12.01.2023, у ДРФО відсутня інформація щодо джерел отримання доходів відповідача ОСОБА_2 .

З огляду на викладене суд вважає, що обґрунтованим є припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом із тим, суд вважає, що накладення арешту на 1/4 частина квартири загальною площею 72 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;транспортний засіб марки Daewoo моделі Lanos, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1498, зареєстрований за ОСОБА_2 23.04.2008, кошти, які знаходяться на будь - яких банківських рахунках, у тому числі на рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у АТ «Універсал Банк», чи будь-яке інше рухоме чи нерухоме майно, належне ОСОБА_2 є не співмірним із заявленими позовними вимогами (ціна позову 87 798,56 грн.).

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін,; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної заяви, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково та накласти арешт на майно та кошти, які належать відповідачу ОСОБА_2 , на суму, що не перевищує вартість ціни позову - 87 798,56 грн.

При цьому, суд зауважує, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна, та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно та кошти, які належать відповідачу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму, що не перевищує вартість ціни позову - 87 798, 56 грн.

Копію ухвали направити відділу державної виконавчої служби Дарницького відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Л.М. Осіпенко