Справа № 588/869/23
провадження № 2/588/190/23
У Х В А Л А
04 липня 2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Тростянці матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Тростянецької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої доньки разом з батьком,
У С Т А Н О В И В:
На стадії підготовчого судового засідання у провадженні Тростянецького районного суду Сумської області перебуває справа за указаним позовом.
Відповідачка ОСОБА_5 до суду не з`явилась, відзив на позов не подала, до канцелярії суду 28.06.2023 року від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком визнає.
Представник позивача ОСОБА_1 просив прийняти визнання відповідачкою позову.
Представники органу опіки та піклування Тростянецької міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, письмових пояснень та Висновку по суті спору відповідно до вимог статті 19 Сімейного кодексу України не надано.
Суд, заслухавши думку учасників засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
В усіх діях щодо дітей відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, прихильність до батьків тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Інтереси дитини за своєю правовою природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
З матеріалів справи установлено, що позивач разом з відповідачкою та їх спільною дитиною зареєстровані як внутрішньо-переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому позивач просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_6 , якій 05.08.2023 року виповниться три роки разом з ним за указаною адресою, посилаючись на те, що саме він виховує та утримує доньку, вона більш прихильна до батька, ним створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання дитини. У робочий час доньку доглядає няня.
Ураховуючи відсутність в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування, а також зважаючи на те, що рішення у цій справі має бути ухвалено виходячи з якнайращих інтересів малолітньої доньки сторін та після з`ясування обставин, визначених статтею 161 СК України, суд дійшов висновку, що прийняття визнання відповідачкою вимог позивача про визначення місця проживання доньки з батьком може суперечити інтересах дитини, а тому суд не приймає в цій частині визнання ОСОБА_5 позову.
Відповідно до частини 1 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.
Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог (частина 6 статті 188 ЦПК України).
Беручи до уваги визнання відповідачкою вимог про розірвання шлюбу з позивачем, що не суперечить закону і є підставою для ухвалення рішення щодо вимог ОСОБА_7 в цій частині, спільний розгляд заявлених двох вимог є недоцільним, може затягнути розгляд справи по суті щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає за необхідне роз`єднати позовні вимоги.
Керуючись статтями 188, 200, 206 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_8 у прийнятті визнання позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в частині вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком.
Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком роз`єднати.
Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з батьком. Позовну заяву в цій частині передати до канцелярії суду для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду та присвоєння нового єдиного унікального номеру.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання в порядку передбаченому статті 261 ЦПК України, ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М.В. Щербаченко