П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023року м. Київ

Справа № 756/11673/22

Провадження: № 22-ц/824/7986/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Луценка О. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталій Григорович, про звільнення від сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року було розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу їхня спільна дитини - син ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю. Рішенням Оболонського районного суду від 14.12.2020 року з нього, позивача, на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 5 000 грн, починаючи з 12.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З 24 червня 2021 року син, за згодою матері, проживає разом із ним, позивачем, та перебуває на його утриманні. Зважаючи на викладене, просив суд звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , що стягуються на підставі рішення Оболонського районного суду від 14.12.2020 року.

У лютому 2023 року ОСОБА_2 подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що між нею та позивачем ОСОБА_1 немає жодної домовленості щодо місця проживання дитини, напроти, в провадженні Оболонського районного суду перебуває справа № 756/17662/21 за позовом ОСОБА_1 до неї про визначення місця проживання дитини, та за її, ОСОБА_2 , зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, провадження у вказаній справі було відкрито 14.12.2021 року. Вважала, що розгляд даної справи об`єктивно є неможливим до винесення рішення суду у справі № 756/17662/21.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталій Григорович, про звільнення від сплати аліментів, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 756/17662/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, не зазначив, яка саме обставина чи факт унеможливлює розгляд даної справи до вирішення судом спору про визначення місця дитини. Законодавець установив, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Голубничий О.І. в інтересах ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної та зазначив, що зупинення провадження у даній справі є обґрунтованим, оскільки між сторонами відсутня домовленість щодо місця проживання дитини, а навпаки, наявний судовий спір, який виник у зв`язку протиправною зміною батьком дитини місця проживання дитини. Також вказав, що заборона на зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною в даному випадку не може бути застосована, оскільки спір між сторонами стосується звільнення від сплати аліментів. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що предметом розгляду справи № 756/17662/21 є визначення місця проживання дитини, що в подальшому може вплинути на розгляд цивільної справи про звільнення від сплати аліментів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першої статті 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі. Пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити

та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на наведене для вирішення питання про зупинення провадження

у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати:

як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає

в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів

у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи, тобто, зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під матеріальними межами судового розгляду слід розуміти обов`язок суду вирішити справу на підставі тільки тих вимог, які заявлені заінтересованими особами. Процесуальні межі полягають у тому, що суд розпочинає розгляд справи не інакше як за заявою (скаргою) заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом в постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 645/331/17 (провадження № 61-3429зпв18) та від 20 червня 2018 року (провадження № 61-19434св18).

У справі, яка переглядається, предметом спору є обов`язок позивача щодо утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати аліментів у зв`язку тим, що його син з червня 2021 року постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні. Отже, настали певні обставини, тобто, фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення для позивача сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина згідно вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України.

Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду судом цивільної справи № 756/17662/21 про визначення місця проживання дитини.

Проте, суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах, і не вказав об`єктивні обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визначення місця проживання дитини виключає можливість самостійно встановити та оцінити при розгляді даної справи обставини (факти), якими позивач обґрунтовував свої вимоги щодо звільнення від сплати аліментів на утримання цієї дитини.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що розгляд справи № 756/17662/21 не є перешкодою для встановлення обставин у даній справі під час її розгляду по суті заявлених вимог, що, у свою чергу, свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Наведеного судом першої інстанції враховано не було, а тому, зупинивши провадження в даній справі, суд порушив право учасників справи на розгляд справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених підстав, колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова