Ухвала

14 липня 2023 року

м. Київ

провадження № 61-100вп23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи заяву ОСОБА_1 , яку подала представниця - адвокатка Сербіна Анастасія Валеріївна, про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2023 року ОСОБА_1 через свою представницю - адвокатку Сербіну А. В. звернулася до Верховного Суду (через систему «Електронний суд») із заявою про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заяви зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Шлюб зареєстрований 19 січня 2022 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Вказує, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини відразу після повномасштабного вторгнення Росії на територію України, тобто з 24 лютого 2022 року. Зазначає, що після 24 лютого 2022 року виїхала закордон, знаходилася у різних країнах, а 27 травня 2022 року переїхала до Туреччини, де і проживає. Місце реєстрації ОСОБА_2 їй невідоме, після реєстрації шлюбу сторони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви додає: копію паспорту громадянки України; копію закордонного паспорту; копію квитка до Туреччини; копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Вирішуючи питання про визначення підсудності справи, Верховний Суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Матеріали заяви містять такі відомості.

19 січня 2022 року між громадянкою України - ОСОБА_1 та громадянином Ліванської Республіки - ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 відповідно до відомостей паспорта громадянки України є громадянкою України, народилася у м. Харків, належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання за межами України, а саме в Туреччині, до заяви не додано.

Для цілей статті 29 ЦПК України під проживанням за межами України потрібно розуміти постійне проживання. Тимчасове проживання учасника справи за межами України не може вважатися підставою для визначення підсудності в порядку статті 29 ЦПК України.

Матеріали заяви, надіслані до Верховного Суду, не містять підтвердження того, що місцем постійного проживання позивачки є територія іншої держави.

Тож, у цій справі підстави для визначення підсудності справи Верховним Судом відсутні.

Керуючись статтями 19 та 29 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначені підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак