Справа №336/3262/23
Провадження № 2/336/1788/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:головуючого судді Карабак Л.Г., секретаря судового засідання Нечая О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 03 листопада 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньорогачинцького районного управління юстиції Херсонській області, актовий запис № 29, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей у розмірі 1 /3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, та витрати пов`язані зі зверненням до суду у розмірі 8073,60 грн.

На обґрунтування позову вона зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею, перебувають на її утриманні. Сімейне життя не склалося і вони з відповідачем разом не проживають.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в розмірі 1/ 3 частини всього заробітку (доходів), просить визнати розмір аліментів у розмірі 1/6 частини всього заробітку (доходів) так як має низький рівень заробітку та на його утриманні перебуває його батько ОСОБА_5 .

Від представника позивача адвоката Калініної - Заєць Ю.М. надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований в Бердянській міській військовій адміністрації Бердянського району Запорізької області, є діючим адвокатом, має достатній рівень доходу, щоб утримувати дітей.

Від відповідача надійшло заперечення на відповідь, в якому зазначено що відповідач надав позивачу матеріальну допомогу у розмірі 2000,00 грн., крім того замість позивача сплачує комунальні послуги. Просить їх врахувати при постановлені рішення.

Ухвалою від 19.04.2023 року, вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копія ухвали про відкриття провадження, позовна заява із додатками надіслана відповідачеві на адресу, за якою він має офіційну реєстрацію.

03.05.2023 до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Аксьонової С.В. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 04.05.2023 р. відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Вирішуючи питання про те, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд взяв до уваги, зокрема виходив з ціни позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, критерії, визначені ст. 11, ч. 3 ст. 274 ЦПК України, а також те, що справа не підпадає під категорії, визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у зв`язку з чим суд визнав таку справу малозначною, як таку, що є справою незначної складності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 листопада 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньорогачинцького районного управління юстиції Херсонській області, актовий запис № 29.

Від даного шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Шевченківський районний у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

На даний час сторони разом не проживають, діти проживають разом із позивачем. Даний факт не заперечується відповідачем.

Позивач просила шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей у розмірі 1 /3 частини всього заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, але просить встановити у розмірі 1/6 частини від його заробітку, посилаючись на те, що він має низький рівень доходу та на його утриманні перебуває його батько.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, і позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів слід зазначити наступне.

Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

В частині 2 статті 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає що аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітей повноліття буде необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дітей.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи містять копію листа Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області від 30.05.2023 р. вих № 482 . Згідно цього листа відповідач працює з 13.09.2022 р. у Бердянській міській військовій адміністрації Бердянського району Запорізької області на посаді начальника відділу гуманітарної політики та соціального захисту апарату Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області і заробітна плата за період з 01.11.2022 по 30.04.2023 склала у розмірі 194940,00 грн. Крім того, відповідач обіймає посаду керівника в Благодійному організації «Благодійний фонд «Гетьманський край» з 19 квітня 2022 року, має задовільний стан здоров`я (доказів протилежного суду не надано).

Суд не бере до уваги що на утриманні у відповідача знаходиться його батько ОСОБА_5 , пенсіонер, не працевлаштований, ІНФОРМАЦІЯ_3 , з огляду на наступне:

Відповідно до копії пенсійного посвідчення батько відповідача є пенсіонером за віком.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю, у тому числі дітьми з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Отже українське законодавство виділяє три основні види непрацездатності: непрацездатність за віком та непрацездатність за станом здоров`я та непрацездатність у зв`язку із входженням особи до групи осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

В обґрунтування факту перебування на утриманні батьків відповідач надає копії пенсійного посвідчення та копія Договору оренди житлового приміщення, але матеріалах справи відсутні будь які докази розміру наданої такої фінансової допомоги, періодичність її надання, відсутня інформація розміру пенсії батька.

Також не додано довідок про розмір пенсії батька, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначитись чи дійсно батько потребує його допомоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що сам факт наявності батька пенсійного віку не звільняє відповідача від обов`язку брати участь в утриманні дітей.

Також суд критично ставиться до Договору оренди житлового приміщення від 21 листопада 2022 року , виходячи із тексту даного договору орендарем за цим договором є відповідач орендодавцем власник квартири ОСОБА_6 . Крім цього, сам відповідач надає копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.10.2022 р. № 2302- виданою ОСОБА_5 про те що він фактично проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що спростовує твердження відповідача що його батько мешкає із ним в орендованій квартирі.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на користь позивача у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дітей повноліття.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень, від сплати якого позивачка звільнена.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги, суду надано: Договір про надання професійної правничої допомоги від 09 квітня 2023 року; Акт наданих послуг (виконаних робіт) від 11 квітня 2023 року; квитанція до прибуткового-касового ордера від 11 квітня 2023 року за надані адвокатські послуги на суму 3000,00 грн.

Вказані витрати складаються із: 4073,60 грн. зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу та 3000,00 грн. за складання позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Тому в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних із зверненням до суду слід задовольнити частково у розмірі 4073,60 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень, від сплати якого позивачка звільнена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 СК України, ст. ст.2,12,76-82,141,259,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньорогачинцького районного управління юстиції Херсонській області, актовий запис №29.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12 квітня 2023 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із зверненням до суду у розмірі 4073,60 грн. яка складається із сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. та 3000,00 грн. витрат за складання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 14.07.2023.

Суддя Карабак Л.Г.