Справа № 346/5140/22
Провадження № 2/346/400/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Максим`юк М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 06.12.2019 року вона передала відповідачці 22 000 доларів США за придбання в майбутньому квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира належить синові відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час отримання відповідачкою вказаних грошових коштів був неповнолітнім. Відповідачка написала розписку, де вказала про отримання нею коштів і зобов`язалася укласти договір купівлі-продажу даної квартири до 15.02.2020 року. Однак, укладення вказаного договору не відбулося ні до зазначеної дати, ні в подальшому.
Позивачка неодноразово зверталася до відповідачки з метою укладення вказаного договору, але остання щоразу безпричинно відмовлялася це вчинити, ігнорувала зустрічі з позивачкою та припинила відповідати на телефонні дзвінки останньої.
За таких обставин зазначений договір не укладено з вини відповідачки. Таким чином, вона безпідставно набула 22 000 доларів США, належних позивачці. Тому остання просить стягнути з відповідачки вказану суму та 3 % річних за період з 06.12.2019 р. по 29.11.2022 року в розмірі 1839,19 доларів США, що становить 67 259,04 грн., а також присудити з відповідача на її користь судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 8 718,00 грн та витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 18 000 грн.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, 03.04.2023 року та 12.06.2023 року її представник, адвокат Атаманюк В.М. подав до суду заяви, в яких зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутності (а.с.59, 88).
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В заяві, поданій 12.06.2023 року, її представник, адвокат Залуцький В.Н. просить повторно відкласти розгляд справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю відповідачки, не надавши жодних підтверджуючих цю обставину доказів. Однак, суд враховує, що даний позов подано 08.12.2022 року, однак, ні відповідачка, ні її представник не прибули в жодне із судових засідань, які призначалися, починаючи з 16.01.2023 року. Крім того, 26.04.2023 року суд відкладав розгляд справи за клопотанням вказаного представника відповідачки. Тому суд розцінює вказану процесуальну поведінку сторони відповідачки як таку, яка спрямована виключно на подальше систематичне та безпідставне затягування розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне вирішити дану справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивачки не вказала про заперечення проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Згідно з даними розписки від 06.12.2019 року ОСОБА_2 (відповідачка) одержала від ОСОБА_1 (позивачки) 22 000 доларів США, що на вказану дату було еквівалентно 517 000 грн. в якості оплати за квартиру АДРЕСА_1 . В цій розписці також вказано, що відповідачка як представник продавця зобов`язалась укласти з позивачкою як покупцем договір купівлі-продажу цієї квартири до 15.02.2020 року (а.с.8).
Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб , що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Як вбачається з матеріалів справи, в передбаченому законом нотаріальному порядку договір купівлі-продажу між сторонами так і не укладено.
Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 22 000 доларів США, не є завдатком, а є фактично авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року №6-176 цс 12.
За таких обставин, оскільки відповідачка отриману суму авансу не повернула навіть на час ухвалення даного рішення, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки 22 000 доларів США як майно, яке безпідставно набуте відповідачкою за рахунок позивачки.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З аналізу наведеної норми випливає, що вона передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, то на вимогу кредитора вона зобов`язана також сплатити 3 % річних від простроченої суми, оскільки інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Прострочена сума станом на 29.11.2022 року становить 517 000 грн., а 3 % річних від простроченої суми станом на 29.11.2022 року складає 42 620, 63 грн., який розрахований за період з 16.02.2020 року (дня, коли відповідачка почала порушувати права позивачки, не уклавши 15.02.2020 року зазначений договір) по 29.11.2022 року (дня, коли оформлено даний позов. Вказаний період складає 2 роки 9 місяців та 13 днів, а всього 1 003 дні. (а.с.9, 10)).
Таким чином, суд вважає не обгрунтованою вимогу позивачки про стягнення на її користь 3% річних від суми боргу за період з 06.12.2019 року по 15.02.2020 року включно, оскільки в цей період права позивачки ще не були порушені.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до правил розподілу судових витрат, визначених ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки витрати по сплаті судового збору , який позивачка оплатила в розмірі 8 718 грн., що стверджується квитанцією № ПН2650125 від 30.11.2022 року. Однак, враховуючи, що судові витрати присуджуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то ці витрати на користь позивачки слід присудити в розмірі 8 471, 61 грн., враховуючи, що 22 000 доларів США було еквівалентно 804 540 грн., виходячи з курсу валют на час оформлення даного позову (про це вказано у позові).
Щодо відшкодуванню позивачці витрат на професійну правничу допомогу, то в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про обсяг, види та вартість виконаних робіт робіт чи наданих позивачці послуг адвокатом Атаманюком В.М. Тому суд не присуджує ці витрати, оскільки позивачка не позбавлена права на їх відшкодування після ухвалення даного рішення, у визначеному законом порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.16, 177, 215, 216,509, 625, 657, 1212 ЦК України, 12, 13, 19, 48, 81, 89, 137, 141, 252, 253, 263-265, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_3 , 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США, як безпідставно отриманого майна відповідно до розписки від 06.12.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_3 , 3 % річних за період з 16.02.2020 року по 29.11.2022 року включно в розмірі 42 620 (сорок дві тисячі шістсот двадцять) гривень 63 копійки за користування грошовими коштами в розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США відповідно до розписки від 06.12.2019 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_3 , судові витрати в розмірі 8 471 (вісім тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 61 копійка.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 22.06.2023 року.
Суддя Калинюк О. П.