РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

29 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 555/1352/21

Провадження № 22-ц/4815/725/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Вейтас І. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач Релігійна громада СвятоМихайлівської парафії Рівненської єпархії

Української Православної Церкви (Православна Церква України)

села Поліське Березнівського району Рівненської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_4 ,

відповідач ОСОБА_5 ,

відповідач ОСОБА_6 ,

відповідач ОСОБА_7 ,

відповідач ОСОБА_8 ,

відповідач ОСОБА_9

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дмитренко Раїси Павлівни на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року у складі судді Старовецької Ю. В., постановлену в м. Березне Рівненської області о 16 годині 44 хвилини, повний текст ухвали складено 24 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Релігійна громада Свято-Михайлівської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України) села Поліське Березнівського району Рівненської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року заяву Релігійної громади СвятоМихайлівської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України) села Поліське Березнівського району Рівненської області про зміну предмета позову залишено без руху. Недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом сплати судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 2684 грн..

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Дмитренко Раїса Павлівна оскаржила її в апеляційному порядку.

Проаналізувавши обставини та матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року позивачу було надано строк для усунення недоліків заяви про зміну предмета позову шляхом сплати судового збору за одну вимогу немайнового характеру роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали. Також зазначено, що ця ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Статтею 353 ЦПК України визначено перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду. Перелік, наведений в цій статті, є вичерпний, та не містить ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України, оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено про те, що оскаржувана ухвала стосується визначення розміру судових витрат, а тому може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Нормами цивільно-процесуального законодавства врегульовано порядок визначення судових витрат, зокрема ст. 134, 135, ч. 3 ст. 176 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 134 ЦПК України, суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 176 ЦПК України, у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, у заяві про зміну предмету позову релігійна громада визначила два різних способи захисту порушеного, на думку позивача, права виселення частини відповідачів і визнання частини відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням на відміну від первісної вимоги, де спосіб захисту був один (визнання усіх відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням), у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що в заяві від 06.12.2022 року наявні дві позовні вимоги немайнового характер, тобто зміна предмету позову відбулась шляхом доповнення новою позовною вимогою.

Відповідно до положень ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При цьому, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць становить - 2684 гривень.

Таким чином, в даному випадку суд першої інстанції не визначав суму судових витрат, адже така сума судового збору встановлена нормами Закону України «Про судовий збір», а тому відсутні підстави вважати оскаржувану ухвалою такою, що стосується визначення суми судових витрат та такою, що підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Оскільки апеляційна скарга, яка є предметом цього розгляду на її відповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства щодо можливості відкриття провадження, подана на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а тому має бути повернута особі, що її подала.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У справі «Volovik v. Ukraine» (app. № 15123/03) Європейський суд з прав людини указав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, app. № 39199/98, p. 62). Суд вкотре зазначив, що обмеження права доступу, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосовуваними засобами та поставленою метою (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, app. № 39199/98, p. 63).

Процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Голдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Разом з тим, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» ).

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Встановивши, що представника ОСОБА_1 адвокат Дмитренко Раїса Павлівна звернулася із апеляційною скаргою на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції доходить висновку про повернення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дмитренко Раїси Павлівни на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року повернути особі, що її подала.

Справу за позовом Релігійної громади СвятоМихайлівської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православна Церква України) села Поліське Березнівського району Рівненської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням повернути до Березнівського районного суду Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Вейтас І. В.

Хилевич С. В.