Справа №367/2921/15-ц
Провадження № 2/367/1175/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

представників відповідачів: ОСОБА_1 - адвоката Свириденко В.М., ОСОБА_2 - адвоката Білошапка О.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до АТ «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

05.05.2014 року Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що на підставі кредитного договору № 400/57/06-Пі від 13.10.2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у вигляді грошових коштів на суму 210 000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12.10.2021 року.

13.10.2006 року в якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором кредиту № 400/57/06-Пі від 13.10.2006 року, між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 26/П-08.

Станом на 19.03.2015 року відповідачем не виконуються умови погашення кредиту і заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк» становить 346 806,11 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 8 079 468,04 грн.

Заходи з боку ПАТ «Укрсоцбанк» відносно відповідачів з приводу добровільного погашення суми боргу позитивних результатів не дали.

Позивач просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 346 806,11 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 8 079 468,04 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07.07.2015 позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі - 346 806,11 доларів США (триста сорок шість тисяч вісімсот шість доларів США 11 центи), що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент постановлення рішення складає 7 375 143 (сім мільйонів триста сімдесят п,ять тисяч сто сорок три) гривні 01 копійка. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні. (Т.1. а.с. 42-43).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2016 року заочне рішення від 07.07.2015 року за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12.04.2017 справу прийнято до провадження судді Саранюк Л.П.

У квітні 2017 року Відповідачем-2 - ОСОБА_3 було подано зустрічний позов про визнання поруки припиненою з підстав передбачених частиною четвертою ст. 559 ЦК України.

Позивач за зустрічним позовом зазначив, що 13.10.2006 року між нею, Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №26/П-08. Згідно умов даного договору поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником обов`язків перед кредитором, що випливають з укладеного між Позичальником та кредитором Договору кредиту № 400/57/06-Пі від 13 жовтня 2006 року. Укладеним договором поруки було забезпечено виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, що мав отримати позичальник в сумі 210 000,00 доларів США (двісті десяті тисяч доларів США) до 10-го числа (включно) кожного місяця, згідно з графіком. Позивач за первісним позовом у заявленому позові просить стягнути солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі - 346 806,11 доларів США (триста сорок шість тисяч вісімсот шість доларів США 11 центи), що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 8 079 468,01 грн., а також судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п?ятдесят чотири) гривні, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Зазначив про те, що згідно договору поруки, він не містить встановленого строку, після якого порука припиняється.

Вказав про те, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинна бути пред`явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов?язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Зазначив, що вимога до поручителя про виконання взятого ним зобов?язання повинна бути пред?явлена в межах терміну дії поруки (6 місяців, 1 року або будь-якого іншого терміну, встановленого сторонами в договорі). А тому, не пред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для її припинення, а отже, і обов?язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов?язанням.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем за первісним позовом, останній платіж позичальником ОСОБА_1 був зроблений 29 травня 2009 року. Черговий платіж по виконанню основного зобов`язання по строку 11.06.2009 року позичальником не виконано.

Вважав, що відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до поручителя з позовом у квітні 2015 року із пропуском зазначеного в ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому наявні підстави для визнання договору поруки припиненим.

Закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Просив суд визнати припиненою поруку за договором поруки від 13 жовтня 2006 року № 26/П-08, що був укладений між ОСОБА_3 , Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» та ОСОБА_1 .

До суду від відповідача за зустрічним позовом Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно п.1.3.2. ст. 1 Кредитного договору між Кредитором, Позичальником та ОСОБА_3 , як з фінансовим поручителем було укладено Договір поруки №26/П-08 (далі - «Договір поруки»), згідно з предметом якого Поручитель зобов`язався солідарно, разом із Позичальником, відповідати перед Банком за виконання обов`язків перед Банком, що випливають із укладеного Кредитного договору. ОСОБА_3 (далі Поручитель), доводить, що Позичальник ОСОБА_1 здійснив останній платіж по Кредитному договору 29.05.2009 року. Як наслідок, Банк, як кредитор, звернувся до Поручителя з позовом у квітні 2015 року із пропуском зазначеного в ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. На думку Поручителя сплив шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки, не звернувся з позовом до поручителя. Банк не погоджується із обставинами та доводами Поручителя за цим позовом. Зазначають про те, що виходячи з аналізу умов припинення поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов`язків. Виходячи з аналізу прав та обов`язків сторін Кредитного договору, його сторони в п. 1.1. визначили графік погашення суми наданого кредиту - щомісячно, по 1167,0 доларів США, до 10 числа кожного місяця (включно), але не пізніше 12.10.2021 року. Разом з тим, відповідно до п. 2.4.1 Кредитного договору, сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником у валюті кредиту, не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані проценти за користування кредитом. Перелічені зобов`язання Позичальника забезпечені порукою Поручителя за Договором поруки. 3 огляду на викладене, умовами Кредитного договору передбачено окремі постійні щомісячні зобов`язання боржника про повернення боргу. У разі неналежного виконання Позичальником цих зобов`язань, позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованості обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказують про те, що Банк звернувся до Поручителя з позовом у квітні 2015 року, зобов`язання Поручителя за Договором поруки припиняються щодо тих платежів за графіком погашення кредиту, які перевищують шестимісячний термін, що передують зверненню до суду з відповідним позовом.

Виходячи з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, останній платіж по тілу кредиту Позичальник здійснив 03.10.2014 року у розмірі 80,0 доларів США, а по відсотках за користування кредитом - останній платіж здійснено 13.09.2013 року.

Оскільки позов до суду подано в межах строку позовної давності, тому зобов`язання Поручителя за Договором поруки по платежах за графіком погашення є чинними за період, починаючи з листопада 2014 року.

3 огляду на вищевикладене, зазначають про те, що вимога Поручителя за позовом не може бути задоволена, оскільки Поручитель в прохальній частині позову не визначив з настанням яких підстав Поручитель пов`язує припинення поруки, як зобов`язання за Договором поруки: чи за ч. 1, чи за ч. 2, чи за ч. 3, чи за ч. 4 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, якщо відповідно до обставин справи Банк пред`явив позов до Поручителя у квітні 2015 року, тому відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України зобов`язання поруки Поручителя за Договором поруки щодо погашення платежів, встановлених у графіку по Кредитному договору є чинними в межах шестимісячного строку, що передує зверненню Банком до суду.

Таким чином, Банк, як відповідач за зустрічним позовом, не погоджується із вимогою Позичальника, а тому вважає її необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству України і не підлягає задоволенню.

02.08.2018 року позивач у справі уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по Договору кредиту №400/57/06-Пі від 13.10.2006 року в сумі 117 698,76 доларів США, яка визначена за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року, а саме:

-97 968,00 дол. США - строкову заборгованість по кредиту станом на 01.11.2014 року;

-8 991,20 дол. США - заборгованість за відсотками, які нараховані за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року включно;

-10 079,44 дол. США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, які нараховані за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року включно;

-660, 12 дол. США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків, які нараховані за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року включно.

З відповідача-1, ОСОБА_1 , позивач просив стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по Договору кредиту №400/57/06-Пі від 13.10.2006 року в сумі 215 227,93 доларів США, яка визначена станом на 31.10.2014 року, а саме:

-75 775,00 дол. США - прострочена заборгованість по тілу кредиту станом на 31.10.2014 року;

-115 322,89 дол. США - сума заборгованості за відсотками, які нараховані за період по 31.10.2014 року;

-9 628,58 дол. США - розмір пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту за період з 01.04.2014 року по 31.10.2014 року ;

-14 501,46 дол. США - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, нарахованих за період з 01.11.2014 року по 31.10.2014 року. Стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.10.2018 року у даній справі була призначена судова економічна експертиза, проведення якої доручено експертам ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, пов. 3).

На вирішення експертів були поставлені наступні питання:

1) Яка сума кредитних коштів в доларах США (еквівалент у гривнях) була фактично видана ОСОБА_1 по кредитному договору №400/57/6-Пі, укладеному з АКБ «Укрсоцбанк» 13 жовтня 2006 року та дата виникнення простроченої заборгованості по ньому?

2) Скільки коштів було сплачено позичальником станом на 19 березня 2015 року по тілу кредиту, відсоткам по кредиту та пені?

3) Яка фактична заборгованість у ОСОБА_1 по кредитному договору №400/57/6-Пі від 13 жовтня 2006 року у доларах США (гривневому еквіваленті) станом на 19 березня 2015 року по тілу кредиту, відсоткам по кредиту та пені з урахуванням умов кредитного договору та коштів, сплачених позичальником?

Згідно Ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2019 року у справі №367/2921/15-ц було призначено додаткову судово-економічну експертизу, оскільки при проведені первинної експертизи не були дослідженні виписки ПАТ «Укрсоцбанк» по особовому рахунку позичальника та внаслідок надання позивачем додаткових доказів, що потребували дослідження експерта в області економіки.

Проведення додаткової судово-економічної експертизи доручено експертам ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, пов.3).

На вирішення експертів поставлені аналогічні питання, що ставилися при призначені первинної експертизи.

До отримання висновку експертів провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2020 року провадження у даній справі відновлено після надходження до суду висновку додаткової судово-економічної експертизи №14/20 від 28 січня 2020 року (Т.2 а.с.125).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.08.2020 замінено первісного позивача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у цивільній справі № 367/2921/15-ц за позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк», (Т.2 а.с.197).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25.01.2021 позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2021 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. (Т. 3 а.с.55-61).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01.10.2021 року позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.01.2023 замінено найменування позивача за первісними позовом - відповідача за зустрічним позовом з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (Т.3 а.с. 124-125).

Ухвалою Ірпінського міського суду від 20 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (Т.3 а.с.126).

Представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, до суду подали клопотання, згідно якого просять розгляд справи проводити у їх відсутність.

Відповідач та представники відповідачів просили в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Свириденко В.М. в своїх поясненнях зазначила про те, що з урахуванням наданих позивачем доказів на обґрунтування позовних вимог та висновків судово-економічної експертизи, відповідач у справі не погоджується із позовними вимогами позивача і заперечує проти їх в повному обсязі. Зазначає, що подана позовна заява з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог не містить доказів щодо суми фактично виданого кредиту, порядку видачі кредиту та дати його отримання позичальником, відомостей щодо дати виникнення заборгованості та її розміру, а також інформації щодо виконаних зобов`язань позичальником за кредитними правовідносинами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» (кредитором), правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», що змінило назву на АТ «Сенс Банк» (Т.3 а.с.124-125) та відповідачем ОСОБА_1 (позичальником) було укладено договір кредиту № 400/57/06-Пі», п.1.1 якого сторони визначили, що Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, платності та цільового користування грошові кошти в сумі 210 000,00 (двісті десять тисяч) доларів США 00 центів, з оплатою 13,5 % річних за користування Кредитом щомісячно та порядком повернення суми кредиту до 10 числа кожного місяця згідно графіку (т.1 а. с.).

Порядок надання кредиту та сплати процентів за користування кредитом за цим договором, зазначені у статті 2 Договору кредиту.

Пунктом 1.1 Договору кредиту №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року передбачено, що кредит надається Позичальнику на поточні потреби. Згідно п. 2.1 даного договору визначено, що надання кредиту на поточні потреби проводиться шляхом видачі позичальнику готівкових грошей. Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових грошей в сумі кредиту (п. 2.2 Договору кредиту). Згідно п. 2. 3 Договору кредиту №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, можливих пень та штрафів, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №400/57/06-Пі від 13.10.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», позичальником (відповідач-1) та поручителем (відповідач-2) було укладено Договір поруки №26/П-08 від 13.10.2006 року відповідно до п. 1.1 якого Поручитель зобов`язалися перед кредитором відповідати за виконання зобов`язань перед кредитором з укладеного між позичальником та кредитором договору кредиту.

Згідно з п.3.1.2 вказаного договору у випадку порушення будь - якого обов`язку з забезпечених порукою зобов`язань поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором як солідарний боржник. (Т.1 а.с.8).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вищезазначених кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У поданому до суду в квітні 2015 року позові, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту в сумі 346 806 дол. США (триста сорок шість тисяч вісімсот шість) дол. США 11 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ (23.2968) становить 8 079 468 (вісім мільйонів сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень 04 копійок, а також судовий збір у сумі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.

На обґрунтування позову позивач вказав, що станом на 19.03.2015 року відповідачами не виконуються умови погашення кредиту і заборгованість перед банком становить 346 806,11 доларів США, яка складається із:

173 743,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 4047 653,66 грн. - заборгованість за кредитом;

124 245,91 дол. США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 2 894 530,49 грн. - заборгованість по відсоткам;

19 683,57 дол. США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 458 564,03 грн. -пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

29 133,63 долари США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 678 719,86 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Солідарне стягнення з відповідачів зазначеної вище заборгованості позивач мотивував укладеним 13.10.2006 року між Банком (позивачем), позичальником (відповідач-1) та поручителем (відповідач-2) Договором поруки №26/П-08.

Згідно уточненого 02.08.2018 року позову позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по Договору кредиту №400/57/06-Пі від 13.10.2006 року в сумі 117 698,76 доларів США, яка визначена за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року, а саме:

97 968,00 дол. США - строкову заборгованість по кредиту станом на 01.11.2014 року;

8 991,20 дол. США - заборгованість за відсотками, які нараховані за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року включно;

10 079,44 дол. США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, які нараховані за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року включно;

660, 12 дол. США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків, які нараховані за період з 01.11.2014 року по 18.03.2015 року включно.

З відповідача-1, ОСОБА_1 , позивач просив стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по Договору кредиту №400/57/06-Пі від 13.10.2006 року в сумі 215 227,93 доларів США, яка визначена станом на 31.10.2014 року, а саме:

75 775,00 дол. США - прострочена заборгованість по тілу кредиту станом на 31.10.2014 року;

115 322,89 дол. США - сума заборгованості за відсотками, які нараховані за період по 31.10.2014 року;

9 628,58 дол. США - розмір пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту за період з 01.04.2014 року по 31.10.2014 року ;

14 501,46 дол. США - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, нарахованих за період з 01.11.2014 року по 31.10.2014 року.

З аналізу Кредитного договору, укладеного 13 жовтня 2006 року, вбачається, що сторони узгодили його умови. Згідно п. 2. 1, п. 2. 2 Договору кредиту №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року надання кредиту на поточні потреби проводиться шляхом видачі позичальнику готівкових грошей.

Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових грошей в сумі кредиту.

Згідно п. 2.3 Договору кредиту №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, можливих пень та штрафів, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3 статті 2 Договору кредиту №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року передбачено обов`язки кредитора «протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договором, визначеним п.1.3 цього Договору, за умовами виконання Позичальником своїх обов`язків, передбачених в п.п. 3.3.1, 3.3.3, 3.3.14 цього договору, відкрити Позичальнику в Бучанському відділенні Київської обласної філії Кредитора позичковий рахунок № НОМЕР_3 і видати Позичальнику готівкові гроші в сумі кредиту в порядку, визначеному цим договором і в такі строки:

- у разі надання Позичальником заяви на одержання готівки протягом операційного часу кредитора - в день її надання;

- у разі надання Позичальником заяви на одержання готівки після операційного часу кредитора -не пізніше наступного робочого дня.

Як доказ видачі готівки з каси банку позивач у справі надав до суду копію Заявки на видачу готівки № 105 від 13 жовтня 2006 року Київської обласної філії, що була знята з копії, а також банківську виписку по рахунку Київської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк».

При цьому оригіналу вищевказаної заявки, що подавалась до банку на видачу готівки, позивачем надано не було.

Згідно п. 4.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п. п. 3.3.7., 3.3.8. цього Договору, протягом більше, ніж 90 (дев`яносто) календарних днів підряд, та/або перевищення сумою простроченої заборгованості Позичальника за цим Договором суми Кредиту за п.1.1 цього Договору більш як на 10 (десять) % суми Кредиту за п.1.1, та/або несплати Позичальником більше ніж однієї виплати за цим Договором, яка перевищує 5 (п`ять) % суми Кредиту за п.1.1 цього Договору, Позичальник зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою Кредитора про повернення заборгованості за цим Договором, повернути Кредитору в повному обсязі заборгованість за цим Договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги Кредитора, що випливають з цього Договору, в тому числі: Кредит, проценти за Кредитом, комісії, неустойку (пеню, штраф), передбачені цим Договором.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту, останній платіж в сумі 80 доларів США був здійснений позичальником 03 жовтня 2014 року. Проте, у відсутність платежів у період з 29 травня 2009 року до 14 жовтня 2014 року, Кредитором не було спрямовано в адресу Позичальника Повідомлення з вимогою про повернення заборгованості за Договором кредиту в порядку п. 4.5 Договору.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Нормою ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи, за письмовим клопотанням відповідача у справі, Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 серпня 2017 року у ПАТ «Укрсоцбанк» було витребувано оригінал заявки №105 від 13.10.2006 року на видачу готівки відповідачу - 1 за кредитним договором №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року та виписку з банківського рахунку, відкритому на ім`я позичальника даного кредитного договору за 13.10.2006 року. (Т.1 а.с.144).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2017 року суд також витребував у ПАТ «Укрсоцбанк» відомості про дату виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року та докази пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами (Т.1 а.с.170).

Однак, вимоги суду про витребування доказів позивачем не виконані.

За письмовим клопотанням представника відповідача (Т.2 а.с.32), про що не заперечував представник позивача, Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.10.2018 року у даній справі була призначена судова економічна експертиза, проведення якої доручено експертам ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, пов. 3).

На вирішення експертів були поставлені наступні питання:

1) Яка сума кредитних коштів в доларах США (еквівалент у гривнях) була фактично видана ОСОБА_1 по кредитному договору №400/57/6-Пі, укладеному з АКБ «Укрсоцбанк» 13 жовтня 2006 року та дата виникнення простроченої заборгованості по ньому?

2) Скільки коштів було сплачено позичальником станом на 19 березня 2015 року по тілу кредиту, відсоткам по кредиту та пені?

3) Яка фактична заборгованість у ОСОБА_1 по кредитному договору №400/57/6-Пі від 13 жовтня 2006 року у доларах США (гривневому еквіваленті) станом на 19 березня 2015 року по тілу кредиту, відсоткам по кредиту та пені з урахуванням умов кредитного договору та коштів, сплачених позичальником?

Згідно Ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2019 року у справі №367/2921/15-ц було призначено додаткову судово-економічну експертизу, оскільки при проведені первинної експертизи не були дослідженні виписки ПАТ «Укрсоцбанк» по особовому рахунку позичальника та внаслідок надання позивачем додаткових доказів, що потребували дослідження експерта в області економіки.

Проведення додаткової судово-економічної експертизи доручено експертам ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, пов.3).

На вирішення експертів поставлені аналогічні питання, що ставилися при призначені первинної експертизи.

До отримання висновку експертів провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2020 року провадження у даній справі відновлено, оскільки, до суду надійшов висновок додаткової судово-економічної експертизи №14/20 від 28 січня 2020 року.

Висновками за результатами проведених судово-економічних експертиз встановлено:

По першому питанню: за результатами дослідження, визначити, яка сума кредитних коштів в доларах США (еквівалент у гривнях) була фактично видана ОСОБА_1 по кредитному договору №400/57/6-Пі, укладеному з АКБ «Укрсоцбанк» 13 жовтня 2006 року, та, відповідно, дату виникнення простроченої заборгованості по ньому, не видається за можливе.

По другому питанню: За даними банківських виписок, що надані на дослідження, станом на 19 березня 2015 року по кредитному договору №400/57/6-Пі було сплачено 121 882,36 дол. США, в т. ч.: тіло кредиту - 36 177 дол. США; проценти - 85 309,65 дол. США; пеня - 395,71 дол. США.

За наявними в матеріалах справи квитанціями, ОСОБА_1 були сплачені проценти за кредитним договором №400/57/6-Пі в загальній сумі 2 400 дол. США.

По третьому питанню: Визначити фактичну заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору №400/57/6-Пі від 13 жовтня 2006 року у доларах США (гривневому еквіваленті) станом на 19 березня 2015 року по тілу кредиту, відсоткам по кредиту та пені з урахуванням умов кредитного договору та коштів, сплачених позичальником, не видається за можливе, за обставин наведених в дослідницькій частині.

Вказані висновки судово - економічної експертизи позивачем не спростовано та не оспорено. Інших клопотань щодо призначення експертиз по справі її учасниками заявлено не було.

В судовому засіданні відповідач - 1 ОСОБА_1 заперечував факт отримання ним 210 тис. доларів США згідно заявки та пояснив суду, що за відсутності готівкових коштів в доларах США в касі банку Бучанського відділення Київської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» заявка 13 жовтня 2006 року переписувалась.

Зазначив про те, що ним було отримано з каси банку 13 жовтня 2006 року лише 40 тис. доларів США.

Під час проведення ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, пов. 3) судово-економічної експертизи, на виконання клопотання експерта про забезпечення додатковими матеріалами від 29.11.2018 року, ПАТ «Укрсоцбанк» було надано довідку за №03.12 -16/2227 від 06.07.2018 року, відповідно до якої надання оригіналу заяви на видачу готівки №105 від 13.10.2006 року, яка є касовим документом Бучанського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» по клієнту ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ), неможливо на підставі того, що у 2012 році дані документи були вилучені та знищені як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, що стверджується Довідкою та копією Акту №1 від 27.03.2012 року про вилучення та знищення документів, що наявні в матеріалах справи.

Співставляючи інформацію про заявку на видачу готівки № 105 від 13.10.2006 року, викладену в довідці та акті № 1 від 07.03.2012 року з матеріалами справи, судом встановлено розбіжності щодо неї. Так, у довідці вказано, що оригінал заявки на видачу готівки № 105 від 13.10.2006 року є касовим документом Бучанського відділення АКБ «Укрсоцбанк» і надати її неможливо внаслідок знищення.

При цьому наявна в матеріалах справи копія заявки на видачу готівки (Т1. а.с.128) складена в Київській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», що відповідно суперечить інформації довідки про знищення заявки.

У висновку експерта №14/20, складеному 28 січня 2020 року за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи у цивільній справі №367/2921/15-ц зазначено, що 12 листопада 2019 року експертом було також заявлено клопотання щодо надання додаткових матеріалів, а саме первинних документів (квитанцій, платіжних доручень, ордерів, тощо) щодо операцій за кредитним договором №400/57/6-Пі від 13.10.2006 року.

На виконання клопотання експерта 13 січня 2020 року відповідачем у справі ОСОБА_1 при супровідному листі Голови Ірпінського міського суду Київської області №367/2921/15 було надано пояснення, в якому зазначено, що заявка на видачу готівки по Договору кредиту №400/57/06-Пі неодноразово переписувалась, а ОСОБА_1 отримав кредит у банку в сумі 40 тис. доларів США.

У висновку експерта також зазначено, що в наданих на дослідження матеріалах справи наявна копія заявки на видачу готівки №105 від 13 жовтня 2006 року, в якій наведені дані щодо банку отримувача: Київська обласна філія АКБ «Укрсоцбанк»; отримувач: ОСОБА_1 ; загальна сума (цифрами) 210 000,00 USD; еквівалент у гривнях 1 060 500,00 грн.; зміст операції «Видача готівки, згідно дог. кред. №400/57/06-Пі від 13.10.06р. та розпор. від 13.10.06 р.».

В даній копії заяви наявні підписи від імені отримувача та посадових осіб Банку, а саме: контролера, бухгалтера та касира. Прізвище, ім`я та по-батькові відповідальних осіб Банку в заяві не зазначено.

Експертним висновком також встановлено, що дані заявки на видачу готівки №105 від 13 жовтня 2006 року не відповідають вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 р. №337, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003 р. за №768/8089 та Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 20.10.2004 р. № 495, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2004 р. за №1425/10024.

Так, пунктом 3 розділу I Інструкції про касові операції в банках України, яка була чинною на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банка через його касу.

До касових документів, які оформляються згідно з Інструкцією №337, належить заява на видачу готівки (пункт 1 глави 1 розділу III Інструкції) та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються прийняття і видача готівки (пункт 2 глави 1 розділу III Інструкції). Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов`язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи - отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За даними матеріалів, наданих на дослідження, оригінал заяви на видачу готівки по кредитному договору №400/57/06-Пі - відсутній.

Висновок експерта №14/20 також містить інформацію про те, що в наданих на дослідження документах наявна банківська виписка Київської обласної філії по рахунку № НОМЕР_4 , в якій значиться 13.10.2006 р. видача коштів за кредитним договором №400/57/06-Пі в розмірі 210 000 дол. США.

Однак, дана банківська виписка не є первинним документом, що засвідчує операцію з видачі кредитних коштів, а є обліковим документом банку.

Матеріалами справи також підтверджено наявність розбіжностей при відкритті рахунку позичальнику: Згідно ст. 2 Договору кредиту №400/57/06-ПІ від 13.10.2006 року передбачено відкриття рахунку Позичальнику в Бучанському відділенні Київської обласної філії Кредитора, а у заявці та виписці банку зазначена Київська обласна філія.

В судовому засіданні відповідач - 1 ОСОБА_1 заперечував факт отримання ним 210 тис. доларів США згідно заявки та пояснив суду, що за відсутності готівкових коштів в доларах США в касі банку Бучанського відділення Київської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» заява неодноразово 13 жовтня 2006 року переписувалась.

Зазначав про те, що ним було отримано з каси банку 13 жовтня 2006 року лише 40 тис. доларів США.

Відповідно до вимог ст. ст. 43, 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи у судовому засіданні. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Свириденко В.М. наголосила, що протягом судового розгляду справи позивач користувався своїми процесуальними правами недобросовісно, надав суду недостовірну інформацію про обставини, що мають суттєве значення для справи, не з`являвся в судові засідання та не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи.

Представник відповідача також зазначила, що позивач звернувся до суду у квітні 2015 року з позовною заявою, в обґрунтування якої надав копію заявки на видачу готівки, оригінал якої у 2012 році було знищено. Отже, позивач повідомив суду неправдиву та недостовірну інформацію щодо обставин, які мають суттєве значення для справи.

Як вбачається з довідки вих. № 13.3 -01/85 -966 від 27.08.2018 року, оригінал заявки на видачу готівки від 13.10.2006 року, який є основним доказом отримання готівкових коштів відповідачем ОСОБА_1 , було вилучено та знищено згідно акту № 1 від 27.03.2012 року до звернення з позовом до суду.

Представник відповідача вказала, що отримання інформації про знищення заяви на видачу готівки під час судового розгляду справи позбавило відповідача ОСОБА_1 можливості доведення факту не підписання ним заявки шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи, а також потягло за собою втрату єдиного доказу, що міг підтвердити особисте отримання коштів. Усвідомлюючи наявність судового спору та знищуючи при цьому заяву про видачу готівки до звернення до суду, банк діяв недобросовісно.

Нормою ст.109 ЦПК України визначено наслідки ухилення від участі в експертизі. Так, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі №539/1582/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором дійшов висновку, що єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов кредитного договору є касовий документ - заява про видачу готівки.

У Постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд вказав, що «факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо».

Однак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження викладених обставин у позові (оригіналу заяви, та належних виписок банку, в якому відкритий рахунок).

Частиною другою ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не перебачено, цим Кодексом. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Знищення позивачем (банком) первинних документів на підтвердження отримання кредиту та погашення суми заборгованості по ньому не звільняє позивача у справі від обов`язку надати докази на обґрунтування заявлених позовних вимог у відповідності до вимог частини четвертої ст. 81 ЦПК України.

На виконання Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи», наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012 року затверджено Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів.

Відповідно до пункту 4 розділу «Строки зберігання окремих документів» зазначеного вище Переліку, строк зберігання первинних документів і додатків до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах (касові, банківські документи, ордери, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, наряди на роботу, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанцій та накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, рахунки-фактури, авансові звіти тощо становить 3 роки за умови завершення перевірки територіальними органами Міндоходів України з питань податкового законодавства, а для органів виконавчої влади, державних фондів, бюджетних організацій, об`єктів господарювання державного сектору економіки, підприємств і організацій, які отримували кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовували державне чи комунальне майно, - ревізії, проведеної органами державного фінансового контролю за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності.

У разі виникнення спорів (суперечок), порушення кримінальних справ, відкриття судами провадження у справах - зберігаються до ухвалення остаточного рішення.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про Національний Банк України» та частини першої, другої ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідає вимогам законів України та міжнародним правилам фінансової звітності. Організований банками бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне підтвердження всіх банківських операцій та надання користувачу достовірної інформації про стан активів і зобов`язань.

Між тим, в порушення вищезазначених нормативних актів, позивачем не забезпечено належного обліку банківських операцій та первинних документів, що як наслідок, унеможливило встановити судом розмір заборгованості по кредитному договору № 400/57/06-Пі від 13.10.2006 року,а також відсотків та пені.

Що стосується припинення позивача у справі АТ «Укрсоцбанк», набуття у порядку правонаступництва всіх прав за переданими йому активами АТ «Альфа-Банк» та зміною назви позивача на Акціонерне товариство «Сенс Банк, судом встановлено наступі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини четвертої ст. 13 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1, 5.3. Постанови Правління НБУ №189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників» було затверджено Передавальний акт.

Згідно передавального акту АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуло всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі, поруки), а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Співставляючи висновки судової економічної експертизи щодо рахунків, на яких має обліковуватись сума простроченої заборгованості (2207), проценти (2208), з даними передавального акту, складеного внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк», слід зазначити, що в передавальному акті наявна інформація про прийняту заборгованість по рахунку 2208 (проценти). Будь якої інформації щодо суми простроченої заборгованості відповідачем ОСОБА_1 як і не сплачених ним процентів за кредитним договором, позивачем не надано.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Зважаючи на те, що суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість і відповідність нарахованої заборгованості за договором кредиту № 400/57/06-Пі від 13.10.2006 року на час звернення до суду, її розмір та складові частини, а також враховуючи ту обставину, що при проведенні судово-економічної експертизи встановлено відсутність обсягу повної інформації в документах бухгалтерського обліку позивача щодо обліку заборгованості та суперечливі і неузгоджені дані щодо відображення заборгованості в наявних документах між собою та з умовами кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, є не доведеними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову в повному обсязі

При вирішенні зустрічного позову, судом зроблено наступні висновки.

Зі змісту зустрічної позовної заяви, додаткових пояснень до позовної заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Білошапка О.В. вбачається, що позивачем обрано правовий спосіб захисту саме визнання припиненою поруки за договором поруки № 26/П-08 від 13 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині АТ «Сенс Банк»).

Слід зазначити, що звертаючись з позовною вимогою про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту та договором поруки, банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання основного зобов`язання.

Оскільки договір поруки від 13.10.2006 року № 26/П-08 є чинним, в судовому порядку не визнавався недійсним, визнання поруки припиненою за договором поруки, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 буде належним способом захисту прав позивача.

Як зазначалось вище, згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відтак, порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, тому має юридичне значення доти, поки не припинене основне зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

У договорі поруки № 26/П-08 від 13 жовтня 2006 року, укладеному між позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині АТ «Сенс Банк») не встановлено строк дії поруки, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Не пред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Строк, передбачений ч. ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року справа № 604/156/14-ц, провадження № 14-644цс18, постанові Верховного Суду від 16.09.2019 року справа № 201/8164/16-ц, провадження № 61-28479св18.

Керуючись положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців (якщо інший строк не передбачений договором поруки) з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 1519/2-3165/11, провадження № 14-219цс19.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За умовами Договору кредиту № 400/57/06-Пі від 13.10.2006 року, виконання якого забезпечено договором поруки № 26/П-08 від 13 жовтня 2006 року, повернення кредиту зі сплатою відсотків підлягало щомісячно рівними частками до 12.10.2021 року.

Договором поруки № 26/П-08 від 13 жовтня 2006 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою.

За приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наявним в матеріалах справи, черговий платіж по виконанню основного зобов`язання по строку 10.03.2009 року позичальником не виконано. Останній платіж позичальником ОСОБА_1 зроблений 29 травня 2009 року.

Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» (нині «Сенс Банк» звернувся до поручителя з позовом у квітні 2015 року із пропуском зазначеного в ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому наявні підстави для визнання договору поруки припиненим.

До облікованої банком в розрахунку заборгованості по договору кредиту суми 80 дол. США від 03.10.2014 року суд відноситься критично, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення даного платежу саме позичальником: його дати, валюти платежу, порядку здійснення, відповідачем за зустрічним позовом не надано.

Поряд з цим судом встановлено, що протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання кредитор не пред`явив вимоги до поручителя. Відповідно в даному випадку підлягає застосуванню ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення.

На підставі вище наведеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки вимоги позивача за зустрічним позовом задоволено в повному обсязі, суд стягує з відповідача Акціонерного товариства "Сенс Банк" на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,- відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до АТ «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання припиненою поруки - задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки від 13 жовтня 2006 року № 26/П-08, що був укладений між ОСОБА_3 та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк», , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Повний текст судового рішення складено 17.07.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий