Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/171/23
Провадження № 2/382/199/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

помічник судді, який здійснює повноваження секретаря судового засідання, Поліщук К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 382/171/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відповідно до вимог якого просить в порядку поділу цього майна подружжя стягнути грошову компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки Renault Kangoo 2008 року випуску, об`єм двигуна 1499, колір - білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , - 1/2 вартості в розмірі 237 695,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.08.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 07.08.2013 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1248. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12.12.2022 року у справі № 382/979/22 шлюб між сторонами розірвано. У період шлюбу придбано транспортний засіб Renault Kangoo 2008 року випуску, об`єм двигуна 1499, колір - білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Оскільки шлюб розірвано, однак питання щодо поділу спільного майна подружжя не вирішено, а згоди з цього питання сторони не дійшли, позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав.

Ухвалою від 02.03.2023 року відкрито провадження та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, а ухвалою від 31.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

30.05.2023 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, в якій він просить також ухвалити рішення про стягнення з відповідачки грошових коштів в порядку компенсації в тому розмірі, відповідно до якого було оцінено автомобіль.

Відповідачка та її представник в судові засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями та розписками. При цьому, відзив на позов не подано, про неможливість його подання не вказано. Клопотання про надання можливості взяти участь в режимі відеоконференції не заявлено, про неможливість заявити таке клопотання не вказано. Стороною відповідачки подані витребувані судом докази та заява про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення на неї, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07.08.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 07.08.2013 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1248 (а. с. 32). Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12.12.2022 року у справі № 382/979/22 шлюб між сторонами розірвано (а. с. 11). У період шлюбу відповідно до копій договору купівлі-продажу № 8041/2021/2432750 від 12.02.2021 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ("покупець", "власник" ОСОБА_2 ) придбано транспортний засіб Renault Kangoo 2008 року випуску, об`єм двигуна 1499, колір - білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (а. с. 121, 122).

Представником відповідачки для встановлення вартості зазначеного автомобіля Renault Kangoo на час розгляду справи надано висновок про вартість цього майна від 19-20.04.2023 року, в якому зазначено, що вартість колісного транспортного засобу станом на 19.04.2023 року становить 142 870 грн.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу.

Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Норма статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Судом встановлено, що спірний автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються спільним майном за взаємною згодою.

Статтею 69 цього ж Кодексу встановлено право кожного з подружжя ініціювати питання про поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною другою статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Метою позивача є поділ спільного сумісного майна подружжя, яким є неподільна річ - автомобіль. Враховуючи зміст позовної заяви, позивач фактично згоден залишити зазначений автомобіль у власності відповідачки та просить стягнути з неї компенсацію вартості його частки.

Враховуючи правову позицію позивача, матеріали справи, інтереси сторін та положення ЦК України та СК України, відповідно до яких автомобіль є річчю неподільною, вимоги про стягнення на користь позивача відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом залишення її у власності відповідачки та стягнення з неї компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Суд також враховує, що вимога про припинення права спільної часткової власності є неефективним способом захисту. Автомобіль є річчю неподільною, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь грошову компенсацію замість його частки у праві спільної власності на це майно. Унаслідок виділення останнього у власність відповідачці і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20.

Щодо розміру компенсації за автомобіль, суд, з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, принципу змагальності, а також завдань цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України), приймає до уваги висновок про вартість автомобіля від 19-20.04.2023 року, в якому зазначено, що вартість колісного транспортного засобу станом на 19.04.2023 року становить 142 870 грн, оскільки він доводить його вартість на час розгляду справи, а також враховує, що відповідна оцінка зроблена саме конкретного автомобіля, який надавався для огляду та оцінки разом з відповідними фотоматеріалами. При цьому, суд звертає увагу, що позивач правом заявити клопотання про призначення експертизи не скористався, відповідних клопотань не заявив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, визнати спільним майном подружжя транспортний засіб марки Renault Kangoo 2008 року випуску, об`єм двигуна 1499, колір - білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та в порядку поділу цього майна стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на цей транспортний засіб - 1/2 вартості в розмірі 71 435 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя транспортний засіб марки Renault Kangoo 2008 року випуску, об`єм двигуна 1499, колір - білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В порядку поділу цього майна подружжя:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки Renault Kangoo 2008 року випуску, об`єм двигуна 1499, колір - білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , - 1/2 вартості в розмірі 71 435 грн.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 714,35 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2023.

Суддя М. М. Нарольський