Справа № 522/2098/23
Провадження № 2/522/2768/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретарі судового засідання Левченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири та просив стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у розмірі 41615,00 гривень, суму моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що він є власником квартири під номером АДРЕСА_1 , в якій проживає з дружиною та здійснює професійну діяльність.

08.11.2021 року вказана квартира була затоплена з квартири АДРЕСА_2 через аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), про що було складено акт про залиття.

Причиною аварії стала відсутність герметизації з`єднання переходу з чугунка на пластик на централізованому каналізаційному стояку.

16 листопада 2021 року в будинку повторно сталось залиття квартири АДРЕСА_3 з квартири АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу з причини халатного відношення до сантехнічних приборів та про що було складено відповідний акт. 09.12.2021 року було складено дефектний акт на заміну електромережі у квартирі АДРЕСА_3 . Також позивач звернувся до експерта з метою проведення експертного дослідження та визначення вартості відновлювального ремонту. В добровільному порядку відповідач не відшкодував збитки, через що звернувся до нього з вимогою про оплату, але вона залишена без відповіді.

Розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири позивача, визначено загалом 41615,00 гривень. Крім того, позивач посилається на те, що було завдано також моральну шкоду, пов`язані із залиттям квартири.

Ухвалою суду від 06 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Встановлено, що справа буде розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

06 березня 2023 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

24 березня 2023 року засобами електронного зв`язку від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніца А.С. надійшло клопотання, в якому він просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

28 березня 2023 року відповідач ОСОБА_2 засобами електронного зв`язку надав до суду заяву про виклик свідків та відзив на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити, оскільки 08.11.2021 року аварія у будинку відбулась внаслідок несправності на центральному каналізаційному стояку будинку. При цьому, квартира позивача знаходиться на першому поверсі, а відповідача на третьому. Надані акти не можуть бути належними і допустимими доказами заподіяння відповідачем майнової шкоди, так як не містять підпису керівника та складені за відсутності відповідача. Вимоги задоволенню не підлягають, так як не встановлено винність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача.

3 квітня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніца А.С. про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом осіб.

3 квітня 2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив в порядку ч. 2 ст. 278 ЦПК України, в якій вказав, що його заява підлягає задоволенню в повному обсязі, з підстав викладених у відповіді на відзив.

26 квітня 2023 року засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніца А.С., у якій він просить суд надати можливість провести допит свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні по справі № 522/2098/23, призначеному на 07.06.2023 року на 12.00 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів, оскільки свідок на даний час перебуває поза межами міста Одеси та не має можливості прибути безпосередньо до зали судових засідань для дачі показань, яка була задоволена ухвалою від 06 червня 2023 року та допитано свідка.

В судовому засіданні 22.06.2023 року представник позивача підтримала поданий позов, наполягаючи на його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відсутність підстав для цього.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири під номером АДРЕСА_1 .

Право приватної власності ОСОБА_1 на квартиру зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 13).

11 червня 2021 року між ТОВ «Охрана-Сервіс-Приват» (Виконавець) та ОСОБА_4 (Замовник) було укладено договір № 413 на централізований нагляд за квартирою (а.с. 63-64).

23 листопада 2021 року комісією у складі: голови комісії, начальника виробничої дільниці №4 Кушніренко І.В., ст. майстра виробничої дільниці №4 ОСОБА_5 , майстра виробничої дільниці № 4 ОСОБА_6 , електрик дільниці №4 ОСОБА_7 складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) (форма додаток № 4 до пункту 2.3.6 Правил, Наказ №76 від 17.05.2005 р.), а саме про те, що 08.11.2021 р. в будинку АДРЕСА_4 залиття відбулося з квартири АДРЕСА_2 власником є гр. ОСОБА_2 . В процесі візуального обстеження було встановлено, що наслідком аварії відбулось залиття квартири АДРЕСА_3 яка розташована у фасадному флігелі на 1-му поверсі житлового будинку. Квартира належить на праві власності ОСОБА_1 , в коридорі при обстежені було виявлено: на стіні та стелі спостерігаються сліди намокання площею 1 кв.м. В результаті, залиття прийшла в негідність електромережа по квартирі. Причиною залиття, аварії, що трапилась у системі холодного водопостачання є відсутність герметизації з`єднання переходу з чугунка на пластик на центральному каналізаційному стояку (а.с. 18).

30 листопада 2021 року комісією у складі: голови комісії, начальника виробничої дільниці №4 Кушніренко І.В., ст. майстра виробничої дільниці №4 ОСОБА_5 , майстра виробничої дільниці № 4 ОСОБА_6 , електрик дільниці №4 ОСОБА_7 складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) (форма додаток № 4 до пункту 2.3.6 Правил, Наказ №76 від 17.05.2005 р.), а саме про те, що 16.11.2021 р. в будинку АДРЕСА_4 залиття відбулося з квартири АДРЕСА_2 власником є гр. ОСОБА_2 . В процесі візуального обстеження було встановлено, що наслідком аварії відбулось залиття квартири АДРЕСА_3 яка розташована у фасадному флігелі на 1-му поверсі житлового будинку. Квартира належить на праві власності ОСОБА_1 , в коридорі при обстежені було виявлено: на стіні та стелі спостерігаються сліди намокання площею 1 кв.м. В результаті, залиття прийшла в негідність електромережа по квартирі. Причиною залиття, аварії, що трапилась у системі холодного водопостачання є халатне відношення до сантехнічних приборів (не вимкнув кран) (а.с. 19).

09 грудня 2021 року електриком ОСОБА_8 складено дефектний акт на заміну електромережі у квартирі АДРЕСА_1 , згідно якого він провів обстеження квартири АДРЕСА_1 , на підставі Актів виробничої дільниці №4 КПЖКС «Порто-Франківський» від 23.11.2021 року та 30.11.2021 року про залиття квартири АДРЕСА_1 в результаті обстеження виявлено замокання електромережі і відсутнє освітлення по всій квартирі.

Замикання мідної електропроводки мало місце в результаті заливу та замокання в коридорі, в ванній кімнаті, кухні квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться в стіні коридору на рівні 15 сантиметрів від стелі.

Для відновлення електропостачання потрібно замінити електропроводку:

в коридорі - від лічильника через коридор до ванної кімнати довжина дроту 3 м.,

в ванній кімнаті - від лічильника в ванну кімнату довжина дроту 9 м. на бра і дві розетки які підлягають заміні,

в кухні - від лічильника на кухню довжина дроту 9 м. з заміною двох розеток.

Заміна мідного дроту перерізу 2,5 мм.кв.*2 всього сягає 21 м. (а.с. 39).

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивач звернувся до експерта Мазурової Інги Станіславівни з заявою про проведення будівельно-технічного експертного дослідження.

Згідно висновку експерта № 023/2021 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 14.01.2022 року встановлено, що виходячи з результатів проведеного огляду приміщень обстежуваної квартири АДРЕСА_3 , а також виходячи з проведеного дослідження наданої Замовником документації, а саме Актів виробничої дільниці №4 КП ЖКС «Порто-Франківський» від 23.11.2021 року та 30.11.2021 року про залиття квартири АДРЕСА_1 , експертом встановлено, що дійсно є пошкодження в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , які постраждали внаслідок залиття від 08.11.2021 р. та 16.11.2021 р., що викладені в дослідженні на стор. 8-12 даного висновку.

Крім того, виходячи з того, що безпосередньо експерт не був присутнім під час залиття квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 08.11.2021 р. та 16.11.2021 р., експертом на підставі Актів виробничої дільниці №4 КП ЖКС «Порто-Франківський» від 23.11.2021 року та 30.11.2021 року про залиття квартири АДРЕСА_1 , встановлено, що залиття приміщень вищевказаної обстежуваної квартири АДРЕСА_3 від 08.11.2021 р. та 16.11.2021 р. відбулося з квартири АДРЕСА_2 , власником якої являється гр. ОСОБА_2 , та причинами являються: відсутність герметизації з`єднання переходу з чугунка на пластик на центральному каналізаційному стояку, а також халатне відношення до сантехнічних приборів (не вимкнув кран). Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщеннях коридору, санвузла та кухні квартири АДРЕСА_1 , які постраждали внаслідок залиття від 08.11.2021 р. та 16.11.2021 р., визначена відповідно до вимог ДСТУ, з урахуванням фактично визначених в натурі об`ємів робіт, становить (з урахуванням ПДВ): 35475 гривень (а.с. 20-30, 67-69).

Вартість робіт згідно Закону України «Про судову експертизу», відповідно розрахункової квитанції № 753567 від 15.12.2021 року та акту прийому-передачі висновку № 023/2021 будівельно-технічного експертного дослідження № 002/1 від 14.01.2022 року склала 6000 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача (а.с. 61-62).

Отже, висновком № 023/2021 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 14.01.2022 року підтверджується факт спричинення шкоди і розмір матеріальної шкоди. Водночас, причини залиття квартири вказані експертом з актів комісії КП «ЖКС «Порто-Франківський».

В добровільному порядку, відшкодування позивачу вартості залиття його квартири, яка сталась, як зазначає останній, з вини відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2 , не відбулось.

23 листопада 2022 року позивачем ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 було складено вимогу про оплату матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, до якої додав витяг з висновку експерта № 023/2021 від 14.01.2022 року (а.с. 65-66).

Дана вимога була надіслана відповідачу засобами поштового зв`язку за допомогою кур`єрської доставки та вручено 23.11.2022 року о 14:45 ОСОБА_9 (а.с. 70).

Проте, у зв`язку з тим, що ремонтні роботи з усунення наслідків заливу в квартирі позивача не проводились, завдані збитки не відшкодовані, реагування на вимогу про оплату відсутнє, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 179 Житлового кодексу Української РСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій.

У відповідності до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом було досліджено акти від 23.11.2021 року та від 30.11.2021 року, що надано позивачем.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Вищевказані акти від 23.11.2021 року та від 30.11.2021 року не відповідають вимогам, викладеним у Правилах, в них відсутні висновки комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Крім того, у вказаному акті не зафіксовано відомості щодо винної сторони, як і будь-які дані про осіб, присутніх при складанні акта. Підпис керівника КП «ЖКС «Порто-Франківський» на актах відсутній.

Враховуючи, що акти складені без обстеження квартири відповідача (що не заперечується позивачем і ним не спростовано), то і підстави стверджувати, що залиття відбулось саме з належній відповідачу квартири АДРЕСА_2 , до якої не заходили члени комісії), відсутні.

Крім того, акти не містять вказання обсягу необхідного ремонту та його орієнтованої вартості.

Також, суд звертає увагу на те, що залиття квартири датовані 08 листопада 2021 року та 16 листопада 2021 року, а відповідні акти складені 23.11.2021 року та від 30.11.2021 року, тобто майже через два тижні після подій, про які йдеться в позові, в зв`язку з чим підстав вважати, що залиття сталось з певної квартири немає.

Більш того, суд дослідивши акти від 23.11.2021 року та від 30.11.2021 року виявив, що вони в обох випадках містять абсолютно ідентичні наслідки залиття, а саме: «на стіні та стелі спостерігаються сліди намокання площею 1 кв.м. В результаті, залиття прийшла в негідність електромережа по квартирі».

Проте, причини такого залиття/аварії чомусь вказані різні, в одному випадку «відсутність герметизації з`єднання переходу з чугунка на пластик на центральному каналізаційному стояку» та в другому: «халатне відношення до сантехнічних приборів (не вимкнув кран)», що є досить різними за своєю суттю та вірогідно за наслідками.

Відтак, зазначені акти не можуть бути належними і допустимими доказами заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачу.

Аналогічного висновку дійшов ВС в постанові від 22 травня 2019 року у справі №640/8205/17.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , що на момент залиття 8 листопада 2021 року проживав у квартирі АДРЕСА_5 , пояснив суду, що саме через його стояк 8.11.2021 аварійна служба викликана відповідачем намагалась усунити засор, що утворився у загальному стояку.

Допитаний ОСОБА_10 пояснив, що саме він розбирав зовнішню стінку вентканалу в парадной та течії з квартири відповідача не виявив.

Допитаний ОСОБА_6 , що на момент складання актів займав посаду майстра виробничої дільниці, підтвердив, що до квартири відповідача не заходив ні 8.11.2021 року, ані 16.11.2021, що акти були складені не у день подій та що в розібраній стіні він бачив протікання на місці стиковки загальної труби та пластикової труби відповідача.

Слід також зауважити, що відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

У відповідності до пунктів 5, 6 частини 2 статті 24 цього Закону балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно з пунктами 1, 7, 8 частини 2 статті 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель зобов`язаний: 1) забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; 7) здійснювати огляд основних конструктивних елементів, огороджуючих конструкцій будинків і споруд, інженерних мереж, об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях (зовнішніх та внутрішньобудинкових систем, під`їзних шляхів і тротуарів), і складати відповідні акти; 8) забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Враховуючи викладене, у випадку аварії на центральному стояку, як зазначено в акті від 23.11.2021 року, суб`єктом відповідальності за завдану майнову шкоду є управитель та/або балансоутримувач.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі № 922/1153/16.

Такої позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду і в постанові від 11.03.2021 року по справі № 488/4653/18, провадження № 61-17926св20, зазначивши, що обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження) покладено саме на управителя.

Предметом доказування у цій справі є факт залиття, наявність та розмір заподіяної шкоди, винність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача. Однак, всіх складових відповідальності відповідача встановлено в судовому засіданні не було.

При цьому, факт залиття квартири позивача внаслідок течі саме з квартири відповідача не підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами. Оскільки за змістом статті 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, тоді як у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений.

Крім того, позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів проведення ремонтних робіт з метою усунення пошкоджень, заподіяних внаслідок залиття його квартири, а висновок експертизи ґрунтується лише на актах, описаних вище.

Між тим, на підтвердження спричиненого залиття квартири, позивачем могло бути надано фотофіксацію, а фото, які містяться у висновку експерта, як доказ, суд не в змозі, оскільки є чорно-білими та не містять явних відмінностей щодо наслідків залиття.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт спричинення йому матеріальної внаслідок залиття квартири саме відповідачем.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин, на підставі викладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено винність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача.

Крім того, позивачем жодним чином не доведено, що неправомірними діями відповідача у зв`язку з залиттям йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у порушенні нормального способу життя тощо.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то і судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 282-283, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 6 липня 2023 року.

Суддя Косіцина В.В.

22.06.2023