ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/690/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/9698/22 Категорія: 308000000 Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради; Департамент «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради;

треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

у листопаді 2022 ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 14 листопада 2022 року вона звернулася до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зняття з реєстрації та проведення реєстрації за новою адресою, яке проводить Управління з питань державної реєстрації ЧМР. Вказала, що до заяви були додані наступні документи: заява, паспорт, будинкова книга (оригінал), квитанції про сплату адміністративного збору, копія паспорта, свідоцтво про право власності (копія), договір дарування (копія), витяг (копія). Заява була підписана двома співвласниками будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 отримано копію заяви із позначкою відмови на підставі пункту 87 (підпункт 3) постанови Кабінету Міністрів України № 265 не зазначено всіх співвласників.

З вищезазначеною відмовою позивачка не погоджується, з огляду на наступне: копія свідоцтва про право власності від 28 квітня 1994 року підтверджує, що співвласниками квартири АДРЕСА_2 було три співвласника, які володіли рівними частками, 27/100 від будинку АДРЕСА_1 ). Тобто володіли частками ОСОБА_2 (9/100), ОСОБА_3 (9/100), ОСОБА_6 (9/100), а разом 27/100. Згідно копії Договору дарування житлового будинку від 10 квітня 2010 року, ОСОБА_6 подарувала свої 9/100 частин будинку ОСОБА_2 . Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) жилий будинок АДРЕСА_3 від 27 червня 2014 року зазначено два співвласника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд скасувати відмову Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради та Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 15 листопада 2022 року; визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком за адресою: АДРЕСА_4 ; визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що набула право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_5 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2023 року залучено третіми особами у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що за визначеного позивачем кола відповідачів, вирішити в судовому порядку даний спір по суті неможливо, тому судом роз`яснено позивачу право звернутися до суду із позовом, пред`явленим до усіх осіб, про права яких має вирішуватися питання (окрім Управління з питань державної реєстрації ЧМР, необхідно залучити також всіх співвласників домоволодіння), та при розгляді якого суд має перевірити доводи сторін щодо наявності підстав для втрати права позивачкою за попередньої адресою її проживання та набуття права користування будинком за адресою: АДРЕСА_6 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі вказує, що суд не врахував, що скаржником було подано клопотання про залучення інших співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третіми особами у справі та ухвалою суду від 14 лютого 2023 року задоволено це клопотання і залучено вказаних осіб в якості третіх осіб.

Зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не подавали клопотання про залучення їх до справи в якості відповідачів.

Вважає, що суд не врахував, що будинок АДРЕСА_1 поділяється на повноцінні 4 квартири зі всіма комунікаціями та комунальними послугами, на які відкриті особові рахунки на кожну квартиру; співвласники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом зі скаржницею, яка є дружиною ОСОБА_2 , проживають разом у квартиру АДРЕСА_7 , частка якої становить 27/100 будинку, та під якою приватизована ОСОБА_2 і ОСОБА_3 земельна ділянка.

Стверджує, що реєстрація скаржниці жодним чином не порушує права інших співвласників, які не можуть потрапляти на вказану частину будинку, під якою приватизована земельна ділянка.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду учасники справи у в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали через систему Електронний суд заяви про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1285, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 24 червня 2022 року.

14 листопада 2022 року ОСОБА_1 подано Заяву до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), у якій вона просила зареєструвати її за адресою АДРЕСА_6 та зняти із зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_8 .

Рішенням Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 15 листопада 2022 року ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання відмовлено згідно пункту 87 (п. 3) Постанови № 265 особа подала не в повному обсязі документи, а саме згоду всіх співвласників в будинку.

Із заяви від 14 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали згоду ОСОБА_1 на реєстрацію за адресою АДРЕСА_6 .

Однак, згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, домоволодіння за адресою АДРЕСА_6 на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_4 (6/25), ОСОБА_5 (31/200), ОСОБА_2 (18/100), ОСОБА_3 (9/100).

Звертаючись із позовом ОСОБА_1 ставила вимоги про скасування відмови Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради та Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 15 листопада 2022 року, а також про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_8 , та визнати позивачку такою, що набула право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_6 .

При цьому відповідачами у справі є Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради та Департамент «Центр надання адміністративних послуг». За клопотанням позивача ухвалою суду було залучено до розгляду справи всіх співвласників будинку по АДРЕСА_6 в якості третіх осіб.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що за визначеного позивачем кола відповідачів вирішити в судовому порядку спір по суті позовних вимог неможливо, оскільки до розгляду у справі слід залучити всіх власників домоволодіння, які приймали участь у справі як треті особи.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на свободу пересування і вибір місця проживання як невід`ємне право кожної людини закріплено Загальною декларацією прав людини 1948 року (пункт 1 статті 13), Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 12), Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 2).

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина перша статті 29 ЦК України).

В абзацах третьому, одинадцятому частини першої статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, у разі коли особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та відображається в декларації під час її формування.

Згідно з підпунктом 3 пункту 87 Порядку орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Порядок визнання особи такою, що втратила право користування житлом, встановлено статтями 71-72 ЖК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що належними відповідачами у справі, що переглядається, повинні бути, крім визначених позивачем, і власники будинку, у якому позивач просить встановити набуття нею права користування житлом, які залучені до участі у справі в якості третіх осіб.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом було вказано про необхідність залучення інших співвласників будинку до участі у справі в якості третіх осіб, спростовуються змістом ухвали суду від 01 лютого 2023 року про залишення без руху позовної заяви, у якій вказано лише про необхідність залучення цих осіб до розгляду справи.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц тощо.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц тощо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2023 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді