Справа № 464/1533/22 Головуючий у 1 інстанції: ГорбаньО.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2662/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Горбань О.Ю. від 23 вересня 2022 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2022 року позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.05.2019 року по 30.11.2021 року в розмірі 9368 (дев`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 69 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати в розмірі 1042 (одну тисячу сорок дві) грн. 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати в розмірі 1042 (одну тисячу сорок дві) грн. 75 коп.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви.

Вважає рішення незаконним та не обґрунтованим. Звертає увагу на те, що оскільки судом не було вирішено клопотання відповідачів щодо проведення експертизи, яке письмово заявлялось відповідачами ще у відзиві на позовну заяву та запереченні, суд фактично позбавив можливості відповідачів надати суду докази в обґрунтування своїх заперечень на позов. Також, судом не було прийнято до уваги та не було дано оцінки у своєму рішенні доказам наданих відповідачами, а саме відповіді головного інженера ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Штейбарта В. на заяву відповідачів щодо вияснення технічних особливостей обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповіді головного інженера ЛМКП «Львівтеплоенерго» вказують на відсутність у «Львівтеплоенерго» засобів для доставки послуг з централізованого опалення безпосередньо до квартир мешканців. Щодо послуги з постачання гарячої води, зазначає, що фактично така послуга мешканцям будинку не надавалась, не надається і надаватись не може оскільки «Львівтеплоенерго» не постачає її (до будинку не підведено мережу для постачання гарячої води, що виробляє «Львівтеплоенерго»), і не виробляє цю гарячу воду (її виробляє ІТП, що знаходиться на балансі в управителя будинку ЛКП «Під Зуброю»). Але оскільки, на виробництво ІТП гарячої води витрачається багато тепла, що постачається до будинку Львівтеплоенерго, то мешканцям двічі виставлялись рахунки за тепло у гарячій воді, та за те саме тепло, як то за опалення місць загального користування. Судом не було досліджено дані докази по справі і їм не була дана відповідна оцінка у рішенні суду, що послугувало підставою прийняття незаконного рішення. Також судом, не було прийнято до уваги та не було дано належної оцінки розрахункам, котрі подає «Львівтеплоенерго», які не відповідають технічному обладнанню будинку.

Клопотання ОСОБА_1 про допит як свідка ОСОБА_3 колегія суддів вважала не обґрунтованим та відхилила, оскільки таке клопотання жодним чином не мотивоване, тобто стороною жодним чином не вказано для з`ясування яких саме обставин відповідач просить допитати вказану особу як свідка та, які наслідки матиме допит вказаної особи як свідка.

Клопотання ОСОБА_1 про допит як свідка ОСОБА_4 колегія суддів також вважала не обґрунтованим та відхилила, оскільки обставини, які хоче встановити відповідач шляхом допиту вказаної особи як свідка не можуть бути встановлені шляхом допиту свідка та такий доказ буде відповідно не належним.

Що стосується клопотання відповідача про витребування у позивача документів, які, на його думку, мають суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а саме: розрахунків за теплову енергію та за гарячу воду, надану відповідачу з показниками теплового лічильника та лічильника гарячої води за спірний період, вказаний позивачем; показники загального будинкового лічильника теплової енергії за кожен місяці по будинку АДРЕСА_1 за спірний період, вказаний позивачем; показники лічильника теплової енергії за кожен місяць по квартирі АДРЕСА_2 за спірний період, вказаний позивачем; показники лічильників гарячої води за кожен місяць по будинку АДРЕСА_1 за спірний період, вказаний позивачем, то таке колегія суддів теж вважала необґрунтованим та відхилила, зважаючи на те, що відповідачем таке клопотання не заявлялося в суді першої інстанції і відповідач не обґрунтував неможливості або труднощів у заявленні такого в суді першої інстанції. Також, в суді першої інстанції відповідачі могли отримати такі докази та подати самостійно та причин неможливості отримати та подати такі докази самостійно, відповідач суду не надав.

Окрім цього, колегією суддів відмолено в клопотанні ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи висновку судового експерта Мельника О.П. №25-22 від 27.10.2022 року, зважаючи, що такий висновок є новим доказом та судом апеляційної інстанції не може братись такий до уваги, оскільки здобутий після постановлення рішення судом першої інстанції і знову ж будь-яких доводів з приводу неможливості здобути такий у суді першої інстанції відповідачем не наведено.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 7, 9 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, задовольняючи частково позов, виходив з того, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , де і зареєстровані, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №2 від 28.03.2022, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго». Наведене підтверджується і відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 09.05.22. З`ясовано, що позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою АДРЕСА_1 надаються послуги, що підтверджується: актами про включення системи теплопостачання від 30 жовтня 2019 року, 17 жовтня 2020 року, опитувальним листом. З розрахунку вбачається, що за спірною адресою за період з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року утворилася заборгованість, яка складається з нарахування - 11 076,16 грн., корекція 69,19 грн., разом 11145,35 грн. Також вбачається, що у згаданий період відповідачі здійснили оплату в розмірі 1776,66 грн. Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, вважає належним та допустимим доказом. Встановлено, що на даний час балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ЛКП «Під Зуброю», яке здійснює утримання даного будинку та несе відповідальність за його експлуатацію, в тому числі теплових мереж, що проходять до будинку до границі балансового розмежування. Будинок АДРЕСА_1 обладнаний індивідуальним тепловим пунктом (ІТП) та є автоматизованою модульною установкою, яка передає теплову енергію від зовнішніх теплових мереж (котельні) до системи опалення, гарячого водопостачання, вентиляції або технологічних процесів житлових та промислових будівель. При цьому, ІТП не виробляє теплової енергії, а споживає теплову енергію, яка надходить з інших джерел, зокрема, від мережі централізованого опалення, цю теплову енергію надає позивач. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково і стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01.05.2019 по 30.11.2021, виходячи з наступного обрахунку: 11145,35 грн. за мінусом здійсненої ними оплати у спірний період 1776,66 грн. = 9368,69 грн.

Колегія суддів перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

У квітні 2022 року представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Іващук О.В. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у якому просив:

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.05.2019 року по 30.11.2021 року за послуги централізованого опалення в сумі 11 145, 35 грн., а також 2481 грн судового збору.

Обґрунтовував позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією і постачає споживачам теплову енергію в будинок АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_3 цього будинку проживають відповідачі. З 01.07.2014 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є постачає теплову енергію споживачам (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі не виконують свого обов`язку, здійснюють платежі не регулярно і не в повному обсязі. У зв`язку з порушенням термінів оплати з боку відповідачів за період з 01.05.2019 по 30.11.2021 утворилась заборгованість у розмірі 11145 грн. 35 коп. Вказану суму боргу просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальних послуг є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до абзацу 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до абзацу 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до п. п. 5, 10 ст. 7 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст.ст.1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.1 ст.9, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі зобов`язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Індивідуальний тепловий пункт (далі ІТП) - це комплекс пристроїв, призначений для приєднання будинкових систем опалення, гарячого водопостачання (ГВП) та вентиляції до тепломережі. Основною складовою цього комплексу є регулятор теплової потужності системи опалення за погодними умовами, який ще називають «погодним регулятором». Сам регулятор теплопотужності також є комплексом автоматичних пристроїв, центром якого є електронний регулятор температури, до якого під`єднані мінімум два датчики температури: датчик температури зовнішнього повітря, який розміщують на зовнішній стіні будівлі (зазвичай, північній) та датчик температури теплоносія, що поступає до системи опалення.

Електронний регулятор температури, аналізуючи інформацію від цих двох датчиків за допомогою регулювального клапану з електроприводом, коригує кількість теплоносія, який надходить з тепломережі у будівлю, зменшуючи його до необхідного рівня. Це дозволяє споживати тільки необхідну у конкретний момент часу кількість теплоносія і тим самим суттєво економити теплоенергію.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплова енергія це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Також, статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що місцева (розподільча) теплова мережа це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Тобто, зазначеною нормою визначена ще одна обов`язкова ознака споживача теплової енергії, а саме: споживачем теплової енергії може бути особа (зокрема ОСББ), теплоспоживче обладнання якого (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування, тощо) через тепловий ввод приєднане, або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , де і зареєстровані, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №2 від 28.03.2022, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.5).

Наведене підтверджується і відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 09.05.22. (а.с.16,17).

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою м.Львів, вул.Полуботка, 23 надаються послуги, що підтверджується: актами про включення системи теплопостачання від 30 жовтня 2019 року, 17 жовтня 2020 року, опитувальним листом.

З розрахунку поданого позивачем вбачається, що за спірною адресою за період з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року утворилася заборгованість, яка складається з нарахування - 11 076,16 грн., корекція 69,19 грн., разом 11145,35 грн. (а.с. 6-8). Також з вказаного розрахунку вбачається, що у згаданий період відповідачі здійснили оплату в розмірі 1776,66 грн. (а.с.131-132).

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги наданий позивачем розрахунок та суд правильно вважав такий належним та допустимим доказом, оскільки такий по суті фактично не оспорено, свого контррозрахунку стороною відповідачів не надано, клопотань про витребування доказів на його спростування не заявлено в суді першої інстанції, крім того такий додатково підтверджений інформацією Відділу обліку та збуту позивача з роз`ясненням порядку та способу здійснення розрахунків заборгованості (а.с. 133-135).

Судом першої інстанції, також, правильно встановлено, що на даний час балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ЛКП «Під Зуброю», яке здійснює утримання даного будинку та несе відповідальність за його експлуатацію, в тому числі теплових мереж, що проходять до будинку до границі балансового розмежування. Будинок АДРЕСА_1 обладнаний індивідуальним тепловим пунктом (ІТП) та є автоматизованою модульною установкою, яка передає теплову енергію від зовнішніх теплових мереж (котельні) до системи опалення, гарячого водопостачання, вентиляції або технологічних процесів житлових та промислових будівель. При цьому, ІТП не виробляє теплової енергії, а споживає теплову енергію, яка надходить з інших джерел, зокрема, від мережі централізованого опалення, цю теплову енергію надає позивач.

Крім цього, судом першої інстанції правильно вказано, що тарифи на теплову енергію затверджуються виключно постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕ КП). У м.Львові діють тарифи на теплову енергію для населення: одноставковий тариф на централізоване постачання гарячої води і двоставковий тариф на надання послуги централізованого опалення. Оскільки у будинках з ІТП децентралізована система теплопостачання, що і є складовою централізованого теплопостачання, то для таких будинків діють тарифи централізованого теплопостачання.

Вказана обставина встановлена рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.06.2018 у справі №464/7683/17 у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання здійснити перерахунок нарахувань виходячи з об`ємів фактично наданих послуг та зарахування надмірно сплачених коштів.

Окрім цього, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.12.2021 року, яке набрало законної сили у справі №464/7249/20 за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» за період з 01 березня 2017 року по 30 квітня 2019 року заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 5706,97 грн, інфляційних втрат в сумі 1054,48 грн, 3% річних в сумі 291,92 грн.

Відтак, підстав для застосування одноставкового тарифу в даній справі немає, а інших тарифів у м.Львові не запроваджено.

Покликання сторони відповідача на невірне нарахування судом першої інстанції правильно не взято до уваги, оскільки одноставковий тариф на теплову енергію може застосовуватись лише для управителів багатоквартирних будинків, що в даному випадку є ЛКП «Під Зуброю», а не мешканцям будинку.

Також, судом першої інстанції правильно взято до уваги доводи представника позивача про те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає населенню послуги централізованого опалення і гарячого водопостачання, а з управителем будинку укладає договір купівлі-продажу теплової енергії. Тарифи для управителів будинків окремо затверджуються постановами НКРЕ КП та офіційно оприлюднюються на сайті НКРЕ КП та ЛМКП «Львівтеплоенерго». Незважаючи на те, що ЛКП «Під Зуброю» не підписали договір, сам факт споживання теплових послуг, відсутність відмови від таких послуг є свідченням прийняття послуг, є угодою.

Зважаючи на вказане, судом правильно встановлено, що доводи відповідачів з приводу неправильності нарахування і заперечення стосовно отриманих послуг не заслуговують на увагу суду, оскільки наведена ними формула розрахунку не затверджена жодними нормативно-правовими актами, а отже не може бути застосована позивачем при здійсненні нарахувань за послуги з централізованого опалення. Інших доказів, які б вказували, що нарахування здійснюється позивачем некоректно чи застосовується неправильний спосіб розподілу витрат на опалення та суперечить принципу розрахунку витрат теплової енергії на опалення місць загального користування, визначених Правилами та Методикою, стороною відповідача суду не надано.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково і стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01.05.2019 по 30.11.2021, виходячи з наступного обрахунку: 11145,35 грн. за мінусом здійсненої ними оплати у спірний період 1776,66 грн. = 9368,69 грн.

Крім цього, судом правильно не взято до уваги доводи позивача про зарахування сплачених відповідачами коштів в сумі 1766,66 грн. як борг за минулий період, оскільки встановлено, що між сторонами існував спір за період з 01.03.2017 по 30.04.2019, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2021 позов задоволено, сума заборгованості стягнута з відповідачів рішенням суду, за наслідками апеляційного перегляду рішення суду від 23.12.2021 залишено без змін. Отже, не врахування оплати в даній справі може призвести до подвійного стягнення.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 липня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра