ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/9702/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1793/23Головуючий у 1-й інстанції Курганникова О.А Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,

суддів: Триголова В.М, Чумак О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (правонаступник товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову вказує, що 24 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яким на теперішній час змінено назву замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № МL-704/063/2008 згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 106 000,00 доларів США строком до 24 квітня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі.

Крім того, 24.04.2009 року між Банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № РМL-704/063/2008 (майнової поруки) для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань, визначених у Кредитному договорі. Іпотекодавець надав Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 598 кв.м. згідно фактичного користування та рішення ВК Комінтернівської райради м. Харкова №37 від 08.12.1953.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, а згодом з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням уточненя позовних вимог позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № МL-704/063/2008 в розмірі 2781489,75 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №РМL-704/063/2008, а саме: будинок житловий з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 598 кв.м., за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № МL-704/063/2008 від 24.04.2008 в розмірі 2 781 489,75 грн. з яких: заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1 296 588,17 грн., 94 156,70 грн. заборгованість за процентами, 1 390 744,88 грн. борг за пенею на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РМL- 704/063/2008 від 24.04.2008, а саме: будинок житловий з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 598 кв.м., згідно фактичного користування та рішення ВК Комінтернівської райради м. Харкова №37 від 08.12.1953 за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 , не погоджуючись рішенням суду, звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року замінено сторону у виконавчому провадженні стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ «Аналітик Фінанс» щодо виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.02.2021 року у цивільній справі №641/9702/16-ц.

Заочне рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Максимов М.І., подавши апеляційну скаргу, у доводах якої, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом не взято до уваги заяву відповідача ОСОБА_2 щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Також вказує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_5 .

Звертає увагу суду на те, що суд у своєму рішенні не вказав початкову ціну предмета іпотеки, що є на думку відповідача порушенням прав іпотекодавця. А також вважає, що судом не враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Представником ТОВ «Аналітик Фінанс» подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яким на теперішній час змінено на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № МL-704/063/2008 згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 106 000,00 доларів США строком до 24 квітня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі.

24.04.2009 року між Банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № РМL-704/063/2008 (майнової поруки), відповідно до п.п. 3.1. якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань, визначених у Кредитному договорі Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 598 кв.м. згідно фактичного користування та рішення ВК Комінтернівської райради м. Харкова №37 від 08.12.1953.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/455/15-ц від 02.06.2015 стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторінг Україна заборгованість за кредитним договором № МL-704/063/2008 в розмірі 2781489, 77 гривень (два мільйони сімсот вісімдесят одна тисяча чотириста вісімдесят дев`ять гривень 77 копійок) з них: борг за тілом кредиту 1296582,87 грн., борг за процентам - 941562 грн., борг за пенею - 1390739.19 грн.

У 2010 році ОСОБА_6 померла. 16.04.2011 Сьома Харківська Державна нотаріальна контора видала свідоцтва про право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування, а саме:

-свідоцтво про право на спадщину, № 7-530, 16.04.2011, на ім`я ОСОБА_3 на 1/3 частину майна.

-свідоцтво про право на спадщину, № 7-528, 16.04.2011, на ім`я ОСОБА_5 на 1/3 частину майна.

- свідоцтво про право на спадщину, № 7-532, 16.04.2011, на ім`я ОСОБА_2 на

1/3 частину майна.

23.05.2011 інформація про право власність Відповідачів була внесена у Реєстр речових прав на нерухоме майно та відповідно були перенесені записи про обтяження та іпотеку Позивача на будинок, що є предметом позову.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Згідно відповіді Сьомої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не подавались.

Свідоцтво про право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 не видавалось.

Згідно відповіді Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, на час смерті ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Місцевий суд встановив, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані на час смерті ОСОБА_5 за однією адресою відповідачі є такими, що прийняли спадщину в складі 1/3 частини іпотечного майна після смерті ОСОБА_5 ..

При цьому, суд дійшов висновку з урахуванням положень п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», що позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Як вірно зазначено місцевим судом відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Згідно п. 32 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Пунктами 36 та 37 вказаної Поставнови визначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку").

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов`язки іпотекодавця, а й обов`язки за основним зобов`язанням у межах вартості спадкового майна.

Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Обставин, встановлених місцевим судом, відповідач у апеляційній скарзі не спростував.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції наслідків спливу строку позовної давності, які відповідач обґрунтовує тим, що останній платіж за кредитним договором боржником ОСОБА_4 був зроблений у 2010 році, а отже строк позовної давності минув у 2013 році, не заслуговують на увагу суду, оскільки питання застосування строків позовної давності до вимог щодо стягнення кредитної заборгованості не може входити до предмету доказування у даній цивільній справі. Правову оцінку кредитним правовідносинам, що виникли між кредитором та боржником ОСОБА_4 було надано судом у справі № 646/455/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторінг Україна щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-704/063/2008.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд дійшов невірного висновку про те, що ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_5 колегія суддів оцінює як припущення, оскільки відповідачем не було надано суду доказів того, що відповідач ОСОБА_2 постійно не проживав разом з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Згідно статей 13, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : В.М. Триголов

О.В. Чумак