Справа № 569/279/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні у місті Рівному заяву ОСОБА_1 про надання додаткового строку для примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

27 лютого 2023 року позивач подала заяву про надання строку на примирення, в якому просила надати строк для примирення протягом 3 місяців.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2023 року заяву ОСОБА_2 про надання строку для примирення задоволено та надано сторонам строк для примирення тривалістю 3 місяці.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року поновлено провадження у справі.

29 червня 2023 року відповідач подав заяву про надання додаткового строку на примирення, в якій вказав, що під час строку на примирення він з позивачем проживав понад три місяці разом, мав спільний бюджет, разом виховували спільних дітей. В середині червня з побутових мотивів посварилися і близько десяти днів проживають окремо, але спілкування підтримують і у вільний від роботи час він допомагає дружині доглядати дітей. Вважає, що це непорозуміння між ними тимчасове і вони зможуть зберегти сім`ю.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, що підтверджується довідкою про доставку SMS.

05 червня 2023 року позивач подала заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В заяві також вказала, що заходи щодо примирення не принесли бажаних результатів. Сімейні стосунки не налагодилися, вони проживають окремо. Окрім того, під час спільного життя відповідач у стані алкогольного сп`яніння неодноразово піднімав на неї руку, на очах у двох неповнолітній дітей, і вона не хоче більше допускати подібного у своєму житті та житті їхніх дітей.

29 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання, в якому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити без її участі. В клопотанні вказала, що оскільки протягом строку наданого судом сторони не досягли примирення, фактично припинили проживання разом як одна сім`я, а також у зв`язку з тим, що слів позивача, відповідач неодноразово застосував до неї фізичне насилля у присутності дітей, тому вона просить відмовити відповідачеві у задоволенні клопотання про продовження строку на примирення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 29 червня 2023 року відповідач подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з сімейними обставинами.

Суд вважає, що вказана заява відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, оскільки ним у заяві не вказано поважних обставин, які могли б перешкоджати прийняти участь у судовому засіданні, окрім загального посилання на сімейні обставини, яке нічим не підтверджено.

Відтак, за відсутності доказів поважності неявки відповідача в судове засідання, причини неявки відповідача суд визнає неповажними.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2014 року. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 Цивільного процесуального кодексу України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку на примирення.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Суд відзначає, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 206/3459/16-ц та від 26.11.2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про примирення відповідача з позивачем (проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, тощо) або вжиття відповідних заходів для примирення. Відсутні відомості про це і в заяві відповідача про надання додаткового строку на примирення, в якій відповідач зокрема вказує, що в середині червня з побутових мотивів він та позивач посварилися і близько десяти днів проживають окремо. При цьому, позивач наполягає на розірванні шлюбу і вказує, що заходи щодо примирення не принесли бажаних результатів. Сімейні стосунки не налагодилися, вони проживають окремо. Окрім того, під час спільного життя відповідач у стані алкогольного сп`яніння неодноразово піднімав на неї руку, на очах у двох неповнолітній дітей, і вона не хоче більше допускати подібного у своєму житті та житті їхніх дітей.

Враховуючи, що судом вже надавався достатній строк для примирення, при цьому докази вжиття заходів для примирення у матеріалах справи відсутні, сторони не проживають разом, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що у задоволенні заяви про надання додаткового строку для примирення слід відмовити.

Керуючись статтею 111 Сімейного кодексу України, ст. 258-260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання додаткового строку для примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Першко