Номер провадження 2/570/316/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_2 , Державного підприємства "СЕТАМ" Міністрества юстиції України , приватного нотаріуса Олинець В.П. про визнання недійсним правочину, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в Рівненський районний суд із позовом до Рівненського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів), ОСОБА_2 , ДП «Сетам» МЮ України, приватного нотаріуса Олинець В.П. про визнання частково недійсним правочину, укладеного за результатами електронних торгів.

В обґрунтування позову вказує, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 із липня 1982 р. до сьогодні, про що свідчать копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.07.1982 р.

04.01.2002 р. її чоловік ОСОБА_3 за її згоди купив у ТзОВ «Савіт» та оформив на своє ім`я об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 будівлю (приміщення) складу площею 538,1 кв.м., розміщену на земельній ділянці площею 0,25 га, що була передана у постійне користування ТзОВ «Савіт» рішенням Рівненської обласної ради №127 від 27.12.1999 р. для розміщення виробничої бази із видачею ТзОВ 03.11.2000 р. Державного акта на право постійного користування землею серії 1-Р №000682, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 04.01.2002, зареєстрованим у нотаріальному реєстрі того ж дня під №15 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П., а також Державним актом на право постійного користування.

Будівля складу є частиною майнового комплексу, який складається власне із будівлі складу, земельної ділянки площею 0,25 га, загорожі, розміщених у складі млина та крупорушки, а на території - естакади-підйомника гідравлічного.

У 2021 р. вона дізналася, що на підставі виконавчого листа №569/11141/15-ц від 30.06.2016 р. у січні 2017 р. Рівненським міським відділом ДВС було відкрите виконавче провадження ВП 51601798 про стягнення із її чоловіка на користь ОСОБА_4 10 000 доларів США боргу на підставі розписки від 14.06.2000 р., визнаної судом договором позики, про факт укладення якого вона не знала і згоди на отримання позики дати не могла, так як необхідність та доцільність одержання в інтересах сім`ї грошей у позику були відсутні.

07.03.2017 р. в межах виконавчого провадження була винесена постанова про опис та арешт приміщення (будівлі) складу, площею 538,1 кв.м., а 09.06.2017 р. постанова про призначення суб`єктом оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні експерта ПП «Експерт-Рівне-Консалт» Фурсовича М.О.

23.10.2017 р. Рівненським міським ВДВС визначена дата проведення торгів та затверджена сума експертної оцінки будівлі для її продажу 271 200 грн. без ПДВ; 11.12.2017 р. будівля була відчужена за 296 555 грн. на електронних торгах, проведених за дорученням Рівненського міського ВДВС м. Рівне ДП МЮ «Сетам» про що було складено Протокол №302987 проведення електронних торгів; 07.02.2018 р. Рівненським МВДВС складено та затверджено Акт про проведені електронні торги, на підставі якого того ж дня переможцю торгів ОСОБА_2 було видане Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №148, а 22.02.2018 р. нотаріусом Рівненського нотаріального округу Олинцем В.П. здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на цю будівлю.

Оцінка ринкової вартості будівлі здійснена експертом ОСОБА_5 заочно без земельної ділянки та розміщеного у будівлі майна та явно є заниженою, оскільки станом на 27.03.2017 р. (із врахуванням земельної ділянки) така вартість складала 1 088 878 грн., а станом на 20.10.2022 р. (без врахування земельної ділянки) 655 628,41 грн.

Рівненським міським ВДВС в інтересах іншої особи примусово відчужене без її згоди та явно заниженою ціною майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, частка у праві власності на яке належить їй особисто, тобто порушене її право на половину примусово відчуженого та іншого, пов`язаного із ним майна.

Процедура відчуження набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір та державна служба (приватний виконавець), які виконують договір у частині передання власності на майно покупцю, яким є переможець торгів.

Наводить судову практику, а саме п. 38 постанови ВП ВС від 07.07.2020 у справі №438/610/14-ц та п.п. 45, 50-54 постанови ВП ВС від 07.06.2021 р. у справі №200/606/18.

Вважає, що її право власності на частину примусово проданого майна порушене договором купівлі-продажу, вчиненого за результатами електронних торгів.

Також наводить судову практику, а саме п.п. 26-29 висновку ВС КГС у постанові від 24.01.2023 р. у справі №916/3156/21.

В межах виконавчого провадження Рівненським міським ВДВС та ДП «Сетам» як продавцями було відчужене ОСОБА_2 нерухоме майно будівля складу площею 538,1 кв.м., частка у праві власності належить не боржнику, а іншій особі, однак відчужена без її відома та згоди.

Порушеним відповідачами є право позивачки на частку у праві власності на будівлю , передбачене ч.1 ст. 60 СК України та передбачене ст. 369 ЦК України: право співвласника на іншого майна, що знаходилося у будівлі та на земельній ділянці біля неї.

Наводить положення ч.6 ст. 48 та ч.3 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». Оспорюваний договір купівлі-продажу будівлі (приміщення) складу є недійсним в частині із підстав невідповідності його змісту вимогам цивільного законодавства (ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України), зокрема через відчуження без її згоди співвласника, яким є позивачка (порушення вимог ч.1 ст. 60 СК та ч.1 ст. 369 ЦК України).

У зв`язку з чим, представник позивачки відповідно до уточненої позовної заяви від 07.02.2023 просить суд визнати частково недійсним правочин, вчинений за результатами організованих та проведених 11.12.2017 Державним підприємством «СЕТАМ» МЮ України ( в особі Рівненської його філії) електронних торгів з примусової реалізації арештованого майна-будівлі(примішення) складу по АДРЕСА_1 між Рівненським міським відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (мЛьвів) та ДП «СЕТАМ», як продавцями, та переможцем електронних торгів ОСОБА_2 , як покупцем, - в частині відчуження на його підставі будівлі, право на 1/2 частку у праві власності на яку належить не боржнику, а іншій особі - ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 31.10.2022 р. цивільну справу направлено за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області.

Ухвалою Рівненського районного суду від 27.01.2023 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Рівненського районного суду від 13.03.2023 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.05.2023 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове позивачка та її представник адвокат Твердий М.К. не з`явилися. Останній подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задоволити.

Представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Скориставшись правом на подачу відзиву на позову заяву, 01.05.2023 до суду надійшлов відзив, в якому головний державний виконавець Шупік К. просить суд застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду, залишити без розгляду позову заяву та відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_2 , ДП "СЕТАМ" МЮ України та приватний нотаріус Олинець В.П. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Відзивів на позов не подали.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 із липня 1982 р., про що свідчить копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.07.1982 р.

04.01.2002 р. її чоловік ОСОБА_3 купив у ТзОВ «Савіт» та оформив на своє ім`я об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 будівлю (приміщення) складу площею 538,1 кв.м., що підвтерджується договором купівлі-продажу від 04.01.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом по Рівненському районному нотаріальному округу Олинцем В.П. за реєстр. №15. Вказаний договір зареєстрований в БТІ 10.01.2002 року за реєстр. №4-19.

Позивачка вказує, що вказаний об`єкт нерухомості був придбаний чоловіком за її згоди.

На підставі виконавчого листа №569/11141/15-ц від 30.06.2016 р., 11.07.2016 р. Рівненським міським відділом ДВС було відкрите виконавче провадження ВП 51601798 про стягнення із її чоловіка на користь ОСОБА_4 10 000 доларів США боргу на підставі розписки від 14.06.2000 р., визнаної судом договором позики, про факт укладення якого вона не знала і згоди на отримання позики дати не могла, так як необхідність та доцільність одержання в інтересах сім`ї грошей у позику були відсутні.

07.03.2017 р. в межах виконавчого провадження була винесена постанова про опис та арешт приміщення (будівлі) складу, площею 538,1 кв.м., а 09.06.2017 р. постанова про призначення суб`єктом оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні експерта ПП «Експерт-Рівне-Консалт» Фурсовича М.О.

Рівненським МВ ДВС листом від 08.11.2017 вих. №72538 було повідомлено ОСОБА_3 про проведення торгів 16.11.2017 року, номер лоту № 246129.

11.12.2017 р. будівля була відчужена за 296 555 грн. на електронних торгах, проведених за дорученням Рівненського міського ВДВС м. Рівне ДП МЮ «Сетам», про що було складено Протокол №302987 проведення електронних торгів.

07.02.2018 р. Рівненським МВДВС складено та затверджено Акт про проведені електронні торги, на підставі якого того ж дня переможцю торгів ОСОБА_2 було видане Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №148, а 22.02.2018 р. нотаріусом Рівненського нотаріального округу Олинцем В.П. здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на цю будівлю, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 125413553 від 26.05.2018.

Відповідно до ч.1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.2,3 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до ч.3 ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження" у ред. станом на 17.02.2017, у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч.1,2 ст.61 ЗУ "Про виконавче провадження" у ред. станом на 17.02.20171. реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.8 Розділу Х "Порядок розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності" Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 ( в ред. станом на 24.11.2017), акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Відповідно до ч.1 Розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 ( в ред. станом на 24.11.2017), електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

ВП ВС у постанові від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц зазначає наступне.

38. Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги (близький за змістом підхід застосував Верховний Суд України у висновку, викладеному у постановах від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-174цс12 і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

39. Вказане підтверджують приписи частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, стаття 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, які мають встановлювати особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і зміст припису частини четвертої статті 656 ЦК України, згідно з яким до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

40. За змістом частини другої статті 638 та частини першої статті 640 ЦК України моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни. Оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Тимчасове положення не передбачало. Велика Палата Верховного Суду вважає, що підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу та дії, спрямовані на передання такого майна у володіння покупця, що підтверджують відповідний протокол, акт про проведені прилюдні торги та державна реєстрація права власності за покупцем, а не свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яке оспорює позивач.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.06.2023 у справі № 523/10368/20, під час розгляду справи у подібних правовідносинах зазначив наступне.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина перша статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає можливість визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок) та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Об`єктом захисту виступає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, справа № 922/3537/17, провадження № 12-127 гс 19).

У даній справі об`єктом захисту виступає порушене право позивачки ОСОБА_1 , пов`язане з позбавленням її як володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково у зв`язку з реалізацією на електронних торгах будівлі, право на 1/2 частку у майні якої належить не боржнику, а позивачці ОСОБА_1 .

За вказаних вище обставин, мало місце порушення цивільного права позивачки, правочин укладений з порушенням норм ЦК України, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, слід зауважити, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача Рівненського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) головний державний виконавець К. Шупік вказує, що договір купівлі-продажу між ТзОВ "Савіт" і ОСОБА_3 було укладено як приватним підприємцем, тобто для здійснення підприємницької діяльності, що не потребує згоди іншого з подружжя, про що він стверджував у позові, що був предметом розгляду в Господарському суді Рівненської області у справі №918/108/21. Однак на противагу цьому твердженню матеріали справи містять лист №74793 від 14.11.2017 р. в.о. начальника Рівненського міського відділу ДВС П.О. Якобчука, яким повідомлено ОСОБА_3 про неможливість виключення із опису та з-під арешту належного йому майна, а саме приміщення складу загальною площею 538,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , так як згідно долученого ним договору купівлі-продажу від 04.01.2002 р. вищевказане майно придбано ним як фізичною особою, а не суб`єктом підприємницької діяльності (а.с. 25).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Суд не знаходить підстав для застосування до вимог ОСОБА_1 позовної давності, про що було заявлено відповідачем, оскільки доказів того, що позивачка знала про наявність договору, стороною якого не була, як вказує у позові - згоди на отримання позики дати не могла, матеріали справи не містять. Зазначені обставини дають суду підстави для висновку про своєчасне звернення позивачки до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_2 , Державного підприємства "СЕТАМ" Міністрества юстиції України , приватного нотаріуса Олинець В.П. про визнання недійсним правочину - задоволити.

Визнати частково недійсним правочин, вчинений за результатами організованих та проведених 11.12.2017 Державним підприємством «СЕТАМ» МЮ України (в особі Рівненської його філії) електронних торгів з примусової реалізації арештованого майна-будівлі(приміщення) складу по АДРЕСА_1 - між Рівненським міським відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (мЛьвів) та ДП «СЕТАМ», як продавцями, та переможцем електронних торгів ОСОБА_2 , як покупцем, - в частині відчуження на його підставі будівлі, право на 1/2 частку у праві власності на яку належить не боржнику, а іншій особі - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), , м.Рівне, вул.Замкова, 22а.

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Відповідач Державне підприємство "СЕТАМ" Міністрества Юстиції України, , м.Київ, вул.Стрілецька, 4-Б.

Відповідач Приватний нотаріус Олинець Володимир Петрович, м.Рівне, вул.Чорновола, 18.

Суддя Гнатущенко Ю.В.