Єдиний унікальний номер: 379/527/23
Провадження № 2/379/148/23
УХВАЛА

12 липня 2023 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючої судді - МУЗИЧЕНКО О. О.,

за участю:

секретаря судового засідання - БАКАЛ O. A.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представниці відповідача адвоката РАШКОВОЇ В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,

У С Т А Н О В И В:

10.04.2023 позивачка ОСОБА_2 звернулася до Таращанського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

18.04.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указаний позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 10.05.2023 (т.1 а.с.81, 82), що в подальшому неодноразово відкладалось за клопотаннями позивачки та через її неявку в судові засідання.

У чергове п`яте судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно: судова повістка про її виклик в судове засідання доставлена до її електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 27.06.2023 (т.2 а.с. 68). Заяви про розгляд справи без її участі позивачка не подавала.

Водночас, 11.07.2023 до суду надійшло засобами поштового зв`язку та в подальшому 12.07.2023 на офіційну електронну адресу клопотання позивачки ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для витребування доказів, в якому вона просить суд розглянути це клопотання без її участі (т.2 а.с. 69,70).

В судовому засіданні представниця відповідача адвокат Рашкова В.В. заявила про зловживання позивачкою процесуальними правами та вчинення нею дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи. Зауважила, що позивачка не з`являлась у жодне із п`яти судових засідань, наводила надумані підстави для відкладення розгляду справи, її явка в позаминуле судове засідання була визнана судом неповажною. На підставі статей 223, 257 ЦПК України просила застосувати наслідки неявки позивачки в судові засідання та залишити цей позов без розгляду. Щодо клопотання позивачки про поновлення процесуального строку для витребування доказів вказала на відсутність підстав для його задоволення, оскільки ОСОБА_2 , маючи статус адвоката, достеменно обізнана з процесуальними вимогами щодо строків подання доказів суду. Жодних поважних причин пропуску цього строку в клопотанні не наведено. Крім того, клопотання аналогічного змісту, заявлене позивачкою, вже розглядалось судом і в його задоволенні було відмовлено.

Відповідач в судовому засіданні підтримав позицію свого представника та просив залишити цей позов без розгляду.

Вирішуючи заявлені клопотання, суд керується наступним.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст. 84 ЦПК України).

Згідно ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд неодноразово вказував у своїх постановах про те, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (справа № 420/1813/19 від 09.11.2020; справа №360/4485/19 від 23.12.2020).

Проаналізувавши зміст клопотання про поновлення процесуального строку для витребування доказів, суд не установив жодних поважних причин пропуску пропущеного процесуального строку, встановленого законом.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що 06.06.2023 позивачка ОСОБА_2 зверталась до суду з клопотанням про витребування доказів (т.1 а.с. 232-240). В судовому засіданні 07.06.2023 це клопотання було розглянуто судом і залишене без задоволення відповідною ухвалою (т.1 а.с. 241, 242).

Дане клопотання про поновлення процесуального строку для витребування доказів є подібним за своїм змістом до клопотання від 06.06.2023. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з доданими до клопотання матеріалами, позивачка почала вживати заходів для самостійного отримання доказів лише через два місяці після відкриття провадження у справі, після подання суду 06.06.2023 відповіді на відзив (т.1 а.с. 178) та вже після постановлення судом ухвали про відмову їй у витребуванні доказів 12.06.2023, що вбачається з копій відповідних запитів (т.2 а.с. 71, 73, 78, 80).

Отже, позивачкою не наведено у клопотанні і не доведено жодним доказом чи вагомим аргументом існування обставини непереборної сили та обставини, які б об`єктивно унеможливлювали подання клопотання про витребування доказів у визначений ч. 2 ст. 83 та ч.1 ст. 84 ЦПК України процесуальний строк.

На підставі викладеного суд висновує про відсутність фактичних і правових підстав для задоволення клопотання позивачки про поновлення процесуального строку для витребування доказів.

Суд зауважує, що однією із основних засад цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом (п.10 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

За вимогою ч.1 ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положенням ч.1 ст. 44 ЦПК України на учасників судового процесу покладається обов`язок добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішене судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, вчинення інших дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду з цим позовом 13.04.2.2023 (т.1 а.с. 1).

18.04.2023 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 10.05.2023 (т.1 а.с.81, 82).

В судове засідання 10.05.2023 позивачка не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву з проханням провести судове засідання 10.05.2023 о 10-00 год без її участі (т.1 а.с. 95). Судове засідання 10.05.2023 було відкладене за клопотанням представника відповідача через неотримання відзиву судом та позивачкою на 23.05.2023 (т.1 а.с. 100,101).

В судове засідання 23.05.2023 позивачка не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи через неотримання відзиву (т.1 а.с. 163). Це клопотання було задоволено судом, судове засідання відкладено на 07.06.2023 (т.1 а.с. 166, 167).

В судове засідання 07.06.2023 позивачка не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином (т.2 а.с. 1); 06.06.2023 подала до суду відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів, в якому просила суд розглянути це клопотання без її участі (т.1 а.с. 232, 233). Заяви про розгляд справи за її відсутності позивачка ОСОБА_2 суду не подавала. Після розгляду клопотання про витребування доказів суд відклав судове засідання на 27.06.2023 у зв`язку із неявкою позивачки до суду без поважних причин та неподанням нею заяви про розгляд справи без її участі (т.1 а.с. 246).

В судове засідання 27.06.2023 позивачка не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 27.06.2023 10-00 год., на іншу дату у зв`язку з її зайнятістю, як представника, в розгляді іншої справи (т.2 а.с. 53). Це клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено на 12.07.2023 (т.2 а.с. 65).

В судове засідання 12.07.2023 позивачка учергове не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином: судова повістка про її виклик в судове засідання доставлена до електронного кабінету позивачки в підсистемі «Електронний суд» 27.06.2023 (т.2 а.с. 68). При цьому ОСОБА_2 направила до суду вищезгадане клопотання про поновлення процесуального строку для витребування доказів, в якому просила суд розглянути це клопотання без її участі (т.2 а.с. 70). Заяви про розгляд справи за її відсутності позивачка ОСОБА_2 суду не подавала.

За таких умов - за неявки позивачки та неподання нею заяви про розгляд справи за її відсутності - суд вчергове позбавлений можливості розглянути цю справу.

Суд вважає, що викладене ОСОБА_2 у клопотанні про поновлення процесуального строку для витребування доказів прохання розглянути виключно це клопотання без її участі, без подання заяви про розгляд без її участі справи вцілому, враховуючи наявність у позивачки, як адвоката, відповідних знань в галузі права, - є зловживанням процесуальними правами, що полягає в діях, спрямованих на затягування розгляду цієї справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Відтак, норми частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Тож, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вищевказані висновки викладено в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 754/16126/16 (провадження № 61-17043св21).

Верховний Суд у постанові від 12 травня 2022 року в справі № 645/5856/13-ц виснував, що у частині п`ятій статті 223 ЦПК України та в пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші законодавцем не застосовані. Отже, не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позову без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відноситься до імперативних, тобто в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду. Такий висновок щодо застосування аналогічних норм ЦПК України 2004 року викладено в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язки добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц (провадження № 61-8953св20), від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц (провадження № 61-3299св20)).

Суд враховує, що прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, враховуючи належне повідомлення позивачки про всі судові засідання в цій справі, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зважаючи на неявку позивачки у чотири судові засідання (23.05.2023, 07.06.2023, 27.06.2023 та 12.07.2023) поспіль та неподання нею заяви про розгляд справи за її відсутності, - суд вважає за необхідне на підставі положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України залишити цей позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 43, 44, 83, 84, 126, 127, 223, 257, 258-261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У клопотанні позивачки ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для витребування доказів відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, позов якої залишено без розгляду, право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 12.07.2023.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО