Справа № 275/595/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника позивача адвоката Загарнюка Дениса Анатолійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Загарнюк Д.А. звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області в інтересах позивачки ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 , визнати за позивачкою право приватної власності на частину квартири АДРЕСА_1 , на частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на частину квартири АДРЕСА_3 та на частину доходів , отриманих відповідачем від зайняття підприємницькою діяльністю, справа № 275/595/23.

Одночасно з позовом представником позивача адвокатом Загарнюком Д.А. подано заяву про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що оскільки між сторонам існує спір про нерухоме майно, набуте за договорами купівлі-продажу за час шлюбу, то відповідач, як зареєстрований власник майна може в будь-який момент його відчужити. А тому представник позивача просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 01.06.2023 позовну заяву представника позивача адвоката Загарнюка Д.А. у справі № 275/595/23 залишено без руху.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви проводиться судом в письмовому провадженні без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 922/4587/13, такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що представник позивача адвокат Загарнюк Д.А. звернувся до суду в інтересах позивачки ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , справа № 275/595/23, в якому просить, зокрема, визнати за позивачкою право приватної власності на частину квартири АДРЕСА_1 , та на частину квартири АДРЕСА_3 . Згідно доводів позову, вказане майно було набуто під час шлюбу за договорами купівлі-продажу та на даний час зареєстровано виключно за відповідачем, що вбачається з доданого до позову витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2023.

Тобто в заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт саме на майно, яке є предметом спору і виключно на зареєстроване за відповідачем, яким він, як титульний власник, жодним чином не обмежений у розпорядженні на даний час.

Співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також враховуючи майнові вимоги позивача, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню, а саме - слід забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_3 до набрання чинності рішенням у справі № 275/595/23.

Такий вид забезпечення є цілком співмірним із заявленими позивачем вимогами у справі № 275/595/23 та не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та інших осіб, адже питання визнання права власної на вказане спірне майно буде предметом судового розгляду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову суд дотримується принципів співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідачів та третіх осіб.

Відповідно ч.10, 11ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Загарнюка Д.А. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на:

-квартиру АДРЕСА_1 ,

- частину квартири АДРЕСА_3 ,

Копію даної ухвали направити заявнику, всім учасникам справи та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а державному реєстратору «Центру надання адміністративних послуг» Брусилівської селищної ради Житомирської області - для негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її винесення 01 червня 2023 року і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя П. В. Миколайчук