РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 червня 2023р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, місце знаходження: м.Київ, бул.Русанівський, буд.8, до ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2022р. позивач звернувся до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із вказаним позовом, який мотивує тим, що 19.09.2019р. в м.Херсоні сталося ДТП, під час якої ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер в реанімаційному відділенні Херсонської клінічної лікарні. За фактом цієї ДТП 19.09.2019р. до ЄРДР за №003127 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України і проводилось досудове розслідування. В подальшому постановою слідчого від 22.11.2019р. кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 не була застрахована. 21.09.2020р. мати загиблого ОСОБА_3 , яка є пенсіонеркою за віком, звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, заподіяної смертю потерпілого, і МТСБУ на підставі пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив таку виплату в сумі 150 228,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №2546017 від 22.12.2020р. На підставі ст.1191 ЦК України та ст.38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МБТСУ після виплати вказаної суми набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. При цьому, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. В силу презумпції заподіювача шкоди обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили покладається законом також на володільця джерела підвищеної небезпеки.

Просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування майнової шкоди в розмірі 150 228,00грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00грн.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2022р. позовна заява МТСБУ до ОСОБА_1 передана за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

22.02.2023р. матеріали позовної заяви надійшли до Хортицького районного суду м.Запоріжжя і ухвалою суду від 15.03.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за цим позовом і призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача МТСБУ в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву чи зустрічного позову не подав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч на підставі ст.280 ЦПК України у відсутність відповідача в заочному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Однак відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема , шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з п.27.1, 27.2 ст.27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до п. 38.2.1 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її

заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Суд встановив, що 19.09.2019р. в м.Херсоні сталося ДТП за участю транспортного засобу «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні Херсонської клінічної лікарні.

За фактом цієї ДТП 19.09.2019р. до ЄРДР за №003127 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України і проводилось досудове розслідування.

Постановою ст.слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області капітана поліції Цулукіані І.О. від 22.11.2019р. кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

За змістом вказаної постанови під час досудового розслідування була проведена судово-медична експертиза, за висновком (№1239 від 23.10.2019р.) смерть ОСОБА_2 настала внаслідок переламу кісток основи черепу, який супроводжувався забоями головного мозку, крововиливами під м`які мозкові оболонки. Всі ушкодження у ОСОБА_2 виникли від дії тупих предметів, від ударів виступаючими частинами автомобіля типу мікроавтобуса, що рухався при наїзді на пішохода, з наступним відкиданням тіла на дорожнє покриття. Їх переважна локалізація справа свідчать про те, що в момент первинного контакту з автомобілем потерпілий був повернутий до автомобіля правою бічною стороною тіла.

За висновком проведеної під час досудового розслідування автотехнічної експертизи (№19-787 від 20.11.2019р.) ДТП 19.09.2019р. та її наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням пішоходом ОСОБА_2 п.4.4, 4.14а, 4.7 ПДР, водій ОСОБА_1 в зазначених умовах повинен був діяти відповідно до п.12.2, 12.3, 12.4 ПДР і шляхом виконання цих вимог не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода.

На момент ДТП транспортний засіб «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

21.09.2020р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пенсіонеркою за віком, в особі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр автовиплат «Поліс» звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, відповідно до ст.27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з довідкою про розмір відшкодування шкоди №1 від 16.12.2020р., наказом МТСБУ №3.1/2859 від 21.12.2020р. та платіжним дорученням №2546017 від 22.12.2020р. МТСБУ перерахувало ТОВ «Центр автовиплат «Поліс» як представнику ОСОБА_3 страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в сумі 150 228,00грн. (36 х 4173,00грн. (мінімальна заробітна плата станом на 19.09.2019р.)).

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає заявлені МТСБУ позовні вимоги законними та обґрунтованими.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (у разі, якщо шкода відшкодовується за наявності вини).

При цьому, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому у разі, якщо шкода відшкодовується за наявності вини.

В той же час, в силу вимог ст.1166,1187 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини. Тобто, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Останній може бути звільнений від такої відповідальності лише, якщо доведе, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В цій справі судом встановлено, що ДТП 19.09.2019р. мало місце за участю автомобіля «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 . Останній внаслідок наїзду на нього отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні Херсонської клінічної лікарні.

Отримані ОСОБА_2 тілесні ушкодження та його смерть перебувають в прямому-причинному зв`язку з цією ДТП, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 22.11.2019р..

Той факт, що кримінальне провадження за цим фактом ДТП було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не виключає цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_1 як володільця джерела підвищеної небезпеки за спричинену в ДТП шкоду, в т.ч. пов`язану зі смертю потерпілого.

Жодних доказів тому, що ДТП сталася та шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 суду не надав. Як зазначалось, він, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, жодних обґрунтованих заперечень проти позову не подав, в судове засідання не прибув та доводи позивача не спростував.

Відомості в постанові про закриття кримінального провадження про те, що причиною ДТП були порушення пішоходом ОСОБА_2 правил дорожнього руху і водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти наїзду на нього, самі по собі не свідчать про наявність умислу в діях потерпілого та непереборної сили.

Отже, жодних обставин, які б виключали цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_1 за спричинену майнову шкоду в ДТП 19.09.2019р., судом не встановлено.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент ДТП застрахована не була, МТСБУ на підставі пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону відшкодувало непрацездатній матері потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 згідно з ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» майнову шкоду, заподіяну смертю потерпілого в розмірі 150 228,00грн.

Сплативши це відшкодування, МТСБУ відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної (регресної) вимоги до відповідача ОСОБА_1 як володільця джерела підвищеної безпеки заподіювача шкоди.

Вказані обставини підтверджуються сукупністю наданих позивачем письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування майнової шкоди в розмірі 150 228,00грн., задовольнивши позов повністю.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Керуючись ст.15,16,22,1166,1187,1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , місце знаходження: м. Київ, бул.Русанівський, буд.8, рахунок НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк», суму сплаченого страхового відшкодування майнової шкоди в розмірі 150 228,00грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00грн., усього 152 709,00грн. (сто п`ятдесят дві тисячі сімсот дев`ять гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Мурашова

01.06.2023