КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24квітня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/14404/18

Апеляційне провадження 88-ц/824/23/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Кролівець О.В.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Виниченко Л.М., у справі позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» до ОСОБА_1 и про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2018 року ТОВ «Компанія Севеко» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути інфляційні втрати у сумі 2 612 142 грн та три відсотки річних у сумі 294 083,49 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що ТОВ «Торговий дім «Севеко» зверталося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення грошових коштів, які вона отримала у період з 07.12.2009 по 26.09.2011 без достатньої правової підстави у загальній сумі 2 379 000 грн, та які перераховані товариством на банківські рахунки ОСОБА_1 на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу, які між сторонами фактично не укладались.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15.01.2015 у справі № 214/9128/14-ц, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Севеко» 2 379 000 грн та судові витрати у сумі 3 654 грн.

Рішення суду ОСОБА_1 не виконує, жодних платежів не сплачено.

08.11.2016 між ТОВ «Компанія Севеко», як новим кредитором, та ТОВ «Торговий дім «Севеко», як первісним кредитором, укладено договір № 0811-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги за зобов`язаннями з безпідставного набуття, збереження майна між первісним кредитором і ОСОБА_1 щодо сплати нею грошових коштів в сумі 2 382 654 грн, в тому числі коштів, набутих за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000 грн, а також судових витрат в сумі 3 654 грн.

Оскільки до них перейшло право вимоги сум, визначених заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15.01.2015, яке боржницею не виконується просили стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних за порушення грошового зобов`язання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» інфляційне нарахування боргу у розмірі 2 035 064,65 грн, три відсотки річних - 293 692,44 грн та судовий збір - 34 931,36 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» три відсотки річних у розмірі 142 349 грн, інфляційні втрати - 636 503,87 грн. Вирішено питання судових витрат.

28.06.2022 ОСОБА_1 через представника подала заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2020 за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 15.01.2020 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія Севеко» у повному обсязі.

В обґрунтування заяви посилається на те, що постановою Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 908/1730/18 визнано недійними договір про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08.11.2016 та додаткова угода № 1 від 22.02.2017 до цього договору, про що ОСОБА_1 стало відомо 26.05.2022.

Встановлений рішенням суду факт недійсності договору в силу закону є нововиявленою обставиною, оскільки визнання договору недійсним свідчить про недійсність такого договору з часу укладення, а тому ТОВ «Компанія СЕВЕКО» не мала правових підстав вимагати стягнення з неї інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» подало відзив на заяву, який по своїй суті є запереченням, та просило відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що рішення суду, яким визнано недійсним договір про відступлення права вимоги є новим доказом, а не нововиявленою обставиною. Вважає, що після визнання договору про відступлення права вимоги недійсним відбулася зміна правонаступництва у даній справі з ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» на ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО». Предмет позову при цьому не змінюється, а скасування постанови суду за нововиявленими обставинами призведе до того, що ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», як первісний кредитор, буде вимушений знову звертатися до суду з позовом про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за весь час невиконання судового рішення, що також підтверджує відсутність нововиявленої обставини у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.09.2022 у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26.05.2022 ухвалу Київського апеляційного суду від 20.09.2022 скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та просив її задовольнити.

Причини неяки ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» визнані неповажними, оскільки до клопотання про відкладення розгляду справи не долучено будь - яких доказів щодо поважності причин неяки.

Судом також відхилено письмове клопотання ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» про залучення до участі у справі як третю особу ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», як таке, що не ґрунтується на вимогах чинного цивільно-процесуального законодавства.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За обставинами справи встановлено, що вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних заявлені на підставі договору про відступлення права вимоги від 08.11.2016 № 0811-16 та додаткової угоди від 22.02.2017 № 1 до цього договору, як новим кредитором у зобов`язанні про стягнення заборгованості за заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15.01.2015, яке набрало законної сили, проте боржницею не виконується.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності та res judicata і правом на справедливий суд.

Сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16).

Нововиявлені обставини характеризуються сукупністю таких ознак: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би суттєво змінити, або прийняти інше рішення, ніж те, яке було прийняте).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11 нововиявленою обставиною є встановлений рішенням суду факт недійсності договору, оскільки ця обставина існувала на момент ухвалення рішення суду, яке є предметом перегляду за нововиявленими обставинами, однак стала відомою після ухвалення судом рішення про недійсність правочину в іншій справі. Тобто, хоча останнє суд ухвалив після рішення, що переглядається, факт недійсності правочину існував до цього, але відомо про недійсність стало лише після набрання законної сили відповідним судовим рішенням. Тому встановлений рішенням суду факт недійсності договору в силу закону - це нововиявлена обставина, а не новий доказ (аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 12.11.2020 у справі № 910/23892/16 і від 02.07.2018 у справі № 922/3388/15).

У даній справі ТОВ «Компанія «Севеко» звернулося до суду як новий кредитор у зобов`язанні на підставі договору про відступлення права вимоги від 08.11.2016 № 0811-16 та додаткової угоди від 22.02.2017 № 1 до цього договору, які укладені з ТОВ «Торговий дім «Севеко».

Ухвалюючи постанову від 15.01.2020 та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Севеко» інфляційні збитки та три відсотки річних Київський апеляційний суд виходив з дійсності договору про відступлення права вимоги та вважав, що позивач як новий кредитор набув право вимоги за зобов`язаннями з безпідставного набуття, збереження майна між первісним кредитором ТОВ «Торговий дім «Севеко» і боржницею ОСОБА_1 щодо сплати нею грошових коштів у сумі 2 382 654,00 грн, у тому числі коштів, набутих за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави.

Проте, постановою Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 908/1730/18 договір про відступлення права вимоги від 08.11.2016 № 0811-16 та додаткову угоду від 22.02.2017 № 1 до договору про відступлення права вимоги № 0811-16 визнано недійсними.

Визнаючи недійсними договір про відступлення прави вимоги та додаткову угоду Верховний Суд виходив із того, що укладення ТОВ «Торговий дім Севеко» у період наявності спору про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 вартості частки у статутному капіталі товариства договору із юридичною особою ТОВ «Компанія Севеко», в якій керівником є та ж сама особа, що і ТОВ «Торговий дім Севеко», про безоплатне відчуження права вимоги до ОСОБА_1 штучно створило неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог для ОСОБА_1 та спрямовано на завдання шкоди кредитору.

Надалі цей спір вирішено на користь ОСОБА_1 . Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017, яке залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 стягнуто з ТОВ «Торговий дім Севеко» на користь ОСОБА_1 11 699 366,94 грн вартості частки майна з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат.

Отже, недійсність договору відступлення права вимоги та додаткової угоди до нього, на підставі яких ТОВ «Компанія Севеко» пред`явила до ОСОБА_1 вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, є підставою для перегляду постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2020 за нововиявленими обставинами, оскільки згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсний, є недійсним з моменту його вчинення.

Обставини, на які посилалася ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме: недійсність договору про відступлення права вимоги, не були відомі заявниці, ці обставини встановлені постановою Верховного Суду від 26.05.2022.

Недійсність договору відступлення права вимоги та додаткової угоди до нього, встановлена постановою Верховного Суду від 26.05.2022 є істотною обставиною у цій справі, оскільки факт недійсності договору може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорювань право особи, яка звернулася з позовом.

Встановивши, що право позивача не порушене, суд відмовляє у позові.

Оскільки договір про відступлення права вимоги, на підставі якого позивач як новий кредитор заявив позов у даній справі визнано недійсним, будь - якого порушення прав чи інтересів позивача не встановлено.

Доводи ТОВ «Компанія «СЕВЕКО», що після визнання договору про відступлення права вимоги недійсним відбулася зміна правонаступництва у даній справі з ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» на ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» та предмет позову при цьому не змінюється, а скасування постанови суду за нововиявленими обставинами призведе до того, що ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», як первісний кредитор, буде вимушений знову звертатися до суду з позовом про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних не мають правового значення, оскільки між ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» та ОСОБА_1 існують інші правовідносини, а враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства суд не може розглядати спір, якщо належний позивач не звертався до суду з позовом про його вирішення.

За вказаних обставин заява відповідачки про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2020 підлягає задоволенню, а вказане судове рішення скасуванню з постановленням нового судового рішення за наслідками розгляду справи про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 423-429 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко»до ОСОБА_1 и про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 24.04.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук