ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5577/23 Справа № 192/1362/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лісковська Ольга Анатоліївна, на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року в цивільній справі номер 192/1362/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лісковська Ольга Анатоліївна , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лісковська О.А. , з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 лютого 2022 року між ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» та позивачкою (Виконавець) ОСОБА_1 укладено договір №2022/33, відповідно до умов пункту 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати послуги щодо підготовки рекомендацій з питань управління персоналом. Відповідно до п. 1.5 договору Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти і оплатити послугу. У пункті 1.6 договору сторони погодили, що правовідносини, що виникають з цього договору, регулюються цивільним законодавством України та на них не поширюється дія трудового законодавства.

У розділі 2 договору сторони визначили вартість послуг та порядок оплати, зокрема: вартість послуг становить 37500,00 грн щомісячно з податками та зборами (пункт 2.1 договору), розрахунки за цим договором здійснюються протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних послуг шляхом безготівкового розрахунку. У розділі 3 договору сторони визначили порядок приймання-передачі виконаних послуг, зокрема: послуга приймається замовником щомісяця з обов`язковим складанням акту приймання-передачі виконаних послуг, який підписується сторонами (пункт 3.1 договору); виконавець зобов`язаний щомісяця надавати для підписання замовнику акт виконаних послуг в термін не пізніше 3 календарних днів з моменту закінчення послуг (пункт 3.2 договору); замовник зобов`язаний прийняти виконані послуги та підписати поданий виконавцем акт приймання-передачі виконаних послуг протягом 2 робочих днів з моменту його подачі (пункт 3.3 договору); якщо, на думку замовника, виконана послуга не відповідає умовам договору, то протягом 3 календарних днів після надання виконавцем результатів послуг, замовник повинен надати мотивовану відмову від приймання послуг із зазначенням необхідних доробок і термінів їх усунення. Якщо в установлений термін виконавець не отримає підписаний акт приймання-передачі виконаних послуг або мотивовану відмову, послуга вважається прийнятою з виконанням усіх умов договору (пункт 3.4 договору).

На виконання умов укладеного договору в період з 09 лютого по 28 лютого 2022 року позивачкою були надані послуги щодо підготовки рекомендацій з питань управління персоналом, що підтверджується актом здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 02.03.2022 року.

Відповідно до п. 3.2 позивачка підготувала акт 02.03.2022 року та направила його засобами електронного зв`язку на адресу замовника (з 24.02.2022 року почалися бомбардування м. Київ, де мешкає позивач, і там не працювали поштові відділення, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості направити цей акт засобами поштового зв`язку).

Від відповідача будь-яких зауважень до акту або мотивованої відмови від приймання послуг із зазначенням необхідних доробок і термінів їх усунення на адресу позивача не надходило, що свідчить про прийняття ним цих актів без зауважень.

Надати копію цього акту з підписами відповідача не передбачається можливим, оскільки через військові дії на території України він не повернувся на адресу позивача.

Те, що послуги відповідачем були прийняті в повному обсязі, свідчить той факт, що відповідач відобразив нарахування за виконані послуги в повному обсязі у відповідній фінансовій звітності за лютий 2022 року.

Підписання сторонами акту надання послуг, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи, послуги. Враховуючи, що відповідачем у бухгалтерському обліку були відображені дані про нарахування винагороди за виконані позивачем послуги з 09.02.2022 року по 28.02.2022 року на загальну суму 26250,00 грн, то можна дійти висновку, що акт приймання-передачі виконаних послуг відповідачем був підписаний у визначені умовами договору строки до 07.03.2022 (п. 3.3 договору).

Таким чином, відповідно до п. 2.2. договору відповідач мав здійснити розрахунки за надані позивачем в лютому 2022 року послуги до 14.03.2022 року шляхом безготівкового розрахунку. Проте відповідачем цей обов`язок виконано не було, що призвело до виникнення з 15.03.2022 року заборгованості перед позивачем за виконані послуги згідно з договором №2022/33 від 09.02.2022 року. Ця заборгованість не погашена до теперішнього часу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (роздруківка відомостей - додаток 7 до позовної заяви). При цьому відповідач з нарахованої позивачці винагороди за виконані послуги (26250,00 грн) в повному обсязі провів утримання та перерахував до відповідних бюджетів суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4725,00 грн (за ставкою 18%) та військовий збір в розмірі 393,75 грн (за ставкою 1,5%). Це, зокрема, підтверджується даними, що містяться в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків та індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5 та формою ОК-7. Таким чином, залишилася неоплаченою сума винагороди за виконані позивачкою відповідачу в лютому 2022 року послуги згідно з договором №2022/33 від 09.02.2022 року в розмірі 21131,25 грн.

У п. 5.3 договору сторони визначили, що за порушення грошових зобов`язань (несвоєчасну оплату), замовник оплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаних зобов`язань за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення, включаючи день оплати. У зв`язку з тим, що відповідач не оплатив у визначені договором строки виконані позивачем в лютому 2022 року послуги, він має оплатити позивачу згідно з п. 5.3 договору пеню, розмір якої на день звернення з цим позовом до суду складає 3123,92 грн.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач має сплатити на користь позивачки інфляційні втрати за період з квітня по серпень 2022 року в сумі 22,61 грн. та 3% річних за період прострочення з 15.03.2022 року по 14.09.2022 року (дату звернення до суду) у сумі 319,57 грн.

Позивачка просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» на свою користь заборгованість за договором №2022/33 від 09.02.2022 у сумі 24597,35 грн, з яких 21131,25 грн - сума основного боргу, 3123,92 грн - сума пені; 22,61 грн - сума інфляційних втрат; 319,57 грн - 3% річних.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лісковська Ольга Анатоліївна , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» про стягнення заборгованості - відмовлено повністю.

Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Лісковська О.А. , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та і необґрунтованим, оскільки судом було неправильно установлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної їх оцінки, а також судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Факт, що ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» здійснив обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 02.03.2022 року, свідчить про те, що відповідач прийняв послуги надані позивачем згідно договору від 09.02.2022 року №2022/23, в повному обсязі, і без будь-яких зауважень, а акт здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 02.03.2022 року підписаний як позивачем так і відповідачем.

Зазначена в акті здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 02.03.2022 року та в звітності, поданій відповідачем щодо позивача до податкового органу, цілком відповідає умовам договору від 09.02.2022 року №2022/23, укладеному між позивачкою та відповідачем.

Суд не прийняв до уваги доводи позивачки про неможливість направити засобами поштового зв`язку на адресу відповідача акту від 02.03.2022 року через бомбардування м. Київ, де мешкає позивач.

В порушення ч. 1 статті 281 ЦПК України суд першої інстанції не постановляв ухвалу про заочний розгляд справи.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 09 лютого 2022 року ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» (за договором - замовник) та ОСОБА_1 (за договором - виконавець) уклали договір №2022/33. Предметом договору є надання послуг щодо підготовки рекомендацій з питань управління персоналом з 09 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року (а.с. 11-12).

З акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 02 березня 2022 року вбачається, що цей акт складено представником «замовника» ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» в особі директора виконавчого Костянтина Золотоноші та «Виконавцем» Вікторією Тищенко, в підтвердження того, що «Замовник» замовив, а «Виконавець» виконала зобов`язання за договором №2022/33 від 09.02.2022 року виконані послуги щодо підготовки рекомендацій з питань управління персоналом. Зауважень щодо наданих послуг не має. Акт є підставою для розрахунків між сторонами за лютий 2022 р. Сума оплати за актом 26250,00 грн з урахуванням всіх податків. Акт підписаний виконавцем (а.с. 13).

До матеріалів справи долучено індивідуальні відомості про застраховану особу форма ОК-5, форма ОК-7 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відносно ОСОБА_1 (а.с.14-15, 16-17, 18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2022 року ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» (за договором - Замовник) та ОСОБА_1 (за договором - Виконавець) уклали договір №2022/33.

За змістом п.п. 1.2, 4.1.2, 4.1.3 договору послуги повинні виконуватись на ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА».

Виконавець зобов`язаний у 3-х денний термін з моменту завершення виконання послуг надити замовнику на підписання акт приймання-передачі виконаних послуг (п. 4.1.4).

Замовник зобов`язаний прийняти виконані послуги та підписати поданий виконавцем акт приймання-передачі виконаних послуг протягом 2 робочих днів з моменту його подачі (п. 3.3).

Якщо в установлений термін виконавець не отримає підписаний акт приймання-передачі виконаних послуг або мотивовану відмову, послуга вважається прийнятою з виконанням усіх умов договору (п. 3.4).

Розрахунки за цим договором здійснюються протягом 5 (п?яти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних послуг шляхом безготівкового розрахунку (п. 2.2).

Тобто, за умовами Договору, обов`язок щодо оплати послуг, наданих позивачкою (Виконавцем), у відповідача (Замовника) виникає після надання йому позивачкою акта приймання-передачі виконаних послуг.

Акт здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 02 березня 2022 року не містить підписів усіх сторін договору (а.с. 13).

Позивачкою не надано доказів виконання послуги на ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА», та того, що відповідачу своєчасно надавався акт здачі-прийому виконаних робіт.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачка не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності у відповідача заборгованості за договором від 09.02.2022року №2022/23 за лютий 2022 року, з яким погоджується апеляційний суд.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення процедури ухвалення заочного рішення, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання неодноразово відкладались в зв`язку з неявкою відповідача, відповідач був належним чином повідомлений про дату про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується конвертами з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 50, 64). Відзив на позовну заяву відповідачем не надавався.

06.04.2023 року представником позивачки було подано заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, в якій сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 80).

Тобто у суду першої інстанції були наявні підстави проводити заочний розгляд справи.

Відсутність ухвали про заочний розгляд справи не є тим порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що заочне рішення у відповідності до норм статті 288 ЦПК України оскаржується позивачкою в загальному порядку, тому доводи апеляційної скарги про порушення процедури ухвалення заочного рішення апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лісковська Ольга Анатоліївна, залишити без задоволення, заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: