Дата документу 23.06.2023Справа № 645/7143/21
Провадження № 2/554/3716/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай КВ.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання спростувати інформацію, шляхом направлення листів на ім`я адресатів: Харківська обласна прокуратура, Чугуївське районне управління поліції Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Відділ поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Харківській області та вказати про те, що інформація, котра розміщена у вказаних заявах та стосується ОСОБА_1 є недостовірною і не відповідає дійсності, а також стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову вказала, що на адвокатський запит за вих. № 10-09/21-1 від 10.09.2021 року від Відділу поліції 2 Чугуївського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Харківській області було отримано відповідь за вих. № 70 «Аз»/119-79/01/20-2021 від 24.09.2021, згідно якої громадянин ОСОБА_3 неодноразово звертався із заявами, які були зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» за № 8275 від 14.09.2021 року, № 8158 від 10.09.2021 року, № 1857 від 10.09.2021 року, № 7989 від 03.09.2021 року. У цих заявах відповідач звинувачував позивача у тому, що вона, як Голова Правління Садівничого товариства «Нептун», нібито скоїла діяння, які носять характер кримінального правопорушення, оскільки просить в них вжити заходів, згідно вимог ст. 214 КПК України, відносно неї. Відповідач у своїх заява повідомляв, що вона, зловживаючи службовим становищем, скоїла нібито наступні діяння: заволоділа членською книжкою його матері; заволоділа в групі осіб грошовими коштами членів СТ «Нептун» у розмірі 87 000 грн.; як посадова особа СТ «Нептун» реалізує реалізує електроенергію садівничому товариству інвалідів «Мрія» та якомусь фермерському господарству; присвоїла грошові кошти, які були призначені для купівлі драбини для загального користування членами СТ «Нептун»; оплачувала винагороду особі відповідальній за подачу води для поливу земельних ділянок в товаристві, згідно затвердженого графіку (в заяві названого, як «водолей») за рахунок коштів, які були внесені за воду; самостійно змінила підключений до електромережі електролічильник на новий, що розташований в трансформаторі; збирала вступні внески з нових членів садівничого товариства на встановлення зовнішньої огорожі території товариства; самостійно встановила розмір оплати земельного податку та тарифу на електроенергію; знищувала членські книжки членів садівничого товариства. Також у листі за вих. № 70 «Аз»/119-79/01/20-2021 від 24.09.2021 ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП України в Харківській області вказано, що за результатами проведеної перевірки працівниками сектору превенції ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП України в Харківській області складено відповідну довідку і розгляд вказаних матеріалів припинено, у зв`язку з тим, що в даному випадку відсутня подія кримінального правопорушення. Вказує, що інформація, яка поширена позивачем не відповідає дійсності. Поширена негативна, недостовірна інформація порушує її особисті немайнові права, ганьбить її честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації, оскільки вона є Головою Правління СТ «Нептун». Враховуючи, що негативна інформація щодо неї має характер наклепу, то вона є оціночним судженнями та підлягає спростуванню. У зв`язку із поширенням недостовірної інформації органам МВС та прокуратури, вона перебуває у стані постійного нервового напруження та стресу, в результаті чого знизилася її працездатність, що негативно впливає на виконання професійних обов`язків та стало причиною порушення функції сну. Зазначає, що внаслідок дій відповідача їй спричинено моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. З цих підстав звернулася до суду з позовом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 листопада 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що твердження ОСОБА_1 про розповсюдження ним відносно неї неправдивих відомостей не відповідає дійсності. 08.06.2021 року він звертався до ОСОБА_1 із заявою про повернення йому його документа та щодо порушень з її боку під час збору коштів із членів СТ «Нептун», яка звернення сфотографувала, але відповіді не надала. 25.07.2021 року він звернувся із заявою щодо злочинних дій до правоохоронних органів, а в подальшому звертався зі скаргами, оскільки відповіді на його заяви не надавалися. Тому вважає, що ніякого наклепу в його діях не було. Надані позивачкою копії його звернень не завірені, де знаходяться оригінали не вказано. У фотокопії пояснень ОСОБА_1 зазначено, що вона утримувала у себе особистий документ його матері - членську книжку садівника ОСОБА_4 , яка була вилучена у ОСОБА_1 дільничним інспектором та повернута йому 17.07.2021 року. Позивач зазначає у позову, що він її звинувачує у скоєнні кримінальних правопорушень, однак він не є відповідним органом чи працівником такого органу, який має право це робити. Перелік обставин, які вказані ОСОБА_1 у другому абзаці її позовної заяви, або не відповідає дійсності, або потребує встановлення у суді шляхом допиту свідків та проведення спеціального дослідження. Позивач також посилається на незаконний лист начальника ВП № 2 Чугуївського РУП на ім`я Приблуди ОСОБА_5 , в якому вказано про відсутність події кримінального правопорушення. Одник лист направлений невідомій особі, а йому копія не надіслана, у зв`язку із чим він звертався до органів поліції та до судових органів. Доказів спричинення моральної шкоди позивач не надала. Де знаходяться оригінали доказів ОСОБА_1 також не вказала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими (а.с.39-50).

07.12.2021 року відповідач подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому прохав стягнути на його користь 599 грн. завданої йому матеріальної шкоди та 60 000 грн. завданої йому моральної шкоди, посилаючись на те, що вказана шкода була спричинена йому незаконними діями ОСОБА_1 . Так, він сплатив їй як податок за землю у 2019-2021 роках 30 грн., а повинен був сплатити 10 грн., тому вона незаконно отримала 60 грн. Як платню за спожиту електричну енергію він сплатив у 2017 році 666 грн.., а повинен 559 грн. за 333 кВт/год, тобто шкода 106 грн.; у 2018 році він сплатив 438 грн., а повинен 368 грн. за 219 кВт/год., тобто шкода 70 грн.; у 2019 році він сплатив 610 грн., а повинен був сплатити 512 грн. за 305 кВт/год, тобто шкода 98 грн.; у 2020 році сплатив 680 грн., а повинен був сплатити 571 грн. за 340 кВт/год, тобто шкода 109 грн; у 2021 році він сплатив 510 грн., а повинен був сплатити 428 грн. за 255 кВт/год., тобто шкода становить 82 грн. Разом спричинена шкода становить 465 грн. Також він сплатив платню за канцтовари для листування із відповідними органами, посадовими особами: 08.09.2021 року 16 грн. 50 коп., 29.11.2021 року 23 грн. 50 коп., разом 40 грн.; за послуги ксерокопіювання 29.11.2021 року -34 грн., а всього 74 грн. Всього матеріальної шкоди спричинено на суму 599 грн. Також незаконними діями ОСОБА_1 йому спричинена моральна шкода, так як через її незаконні дії він не може продати земельну ділянку. Він є пенсіонером МВС та його пенсія 6700 грн. декілька років не підвищувалася. Він вимушений витрачати кошти на відстоювання істини, відмовлятися від призначених йому ліків. Крім того, ОСОБА_1 називає його агресивним інвалідом як під час спілкування, так і у своїх поясненнях, чим принижує його честь і гідність. ОСОБА_1 достовірно відомо, що він є пенсіонер МВС, а не інвалід, або психічно хвора людина, так як у 2017, 2018 р.р. він відповідач за подачу води у товаристві, доки не потрапив у лікарню із інсультом. Таким чином, ОСОБА_1 спричинила йому моральну шкоду у розмірі 60 000 грн., але її дії продовжуються та шкода зростає (а.с.83-85).

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду доповнення до відзиву, в якому вказав, що проти задоволення позову він заперечує, оскільки під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення у мережі інтернет чи з використанням телекомунікаційного зв`язку, вкладення у характеристиках, заявах, листах, адресованим іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що у 2012 році він неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявою про прийнятті мір за фактом заволодіння грошовими коштами. На свої звернення він не отримував відповідей, тому звертався до органів прокуратури зі скаргами на бездіяльність органів поліції. До позовної заяви ОСОБА_1 долучила відповідь начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області на ім`я ОСОБА_6 , але хто такий ОСОБА_6 та на яких підставах йому надана відповідь, з документа не вбачається. Вважає, що вказана відповідь не підтверджує, що в його заявах вказані завідомо неправдиві відомості. Зверненням до правоохоронних органів із заявами він реалізував свої конституційне право, надане громадянам ст. 40 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про звернення громадян». У Постанові Верховного Суду від 21.03.2019 року у справі № 727/5418/17 зазначено, що звернення із скаргами до органів державної влади, не є поширенням особою недостовірної інформації, а реалізацією нею конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України. Конституційний Суд України вважає, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими та службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Аналогічна позиція викладена і у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (а.с.100-101).

09.12.2021 року від відповідача до суду надійшли доповнення до зустрічного позову, в яких він збільшив вимоги про відшкодування матеріальної шкоди на суму 380 грн., як витрати на послуги ксерокопіювання, а всього прохав стягнути матеріальну шкоду у розмірі 979 грн. Крім того, збільшив моральну шкоду до 98 000 грн. Разом прохав стягнути із ОСОБА_1 98 979 грн. (а.с.103).

28.12.2021 року ОСОБА_3 подав доповнення до зустрічного позову, в яких він збільшує вимоги про стягнення матеріальної шкоди до 1577 грн., оскільки поніс витрати на поштові відправлення до різних установ та організацій заяв та скарг, пов`язаних зі справою, а вимоги про відшкодування моральної шкоди зменшує пропорційно, оскільки ним вже сплачений судовий збір, та прохає стягнути 97 402 грн. (а.с.136-140).

27.01.2022 року ОСОБА_3 подав доповнення до зустрічного позову, в якому прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь 1 878 грн. завданої йому матеріальної шкоди та 97100 грн. 70 коп. завданої йому моральної шкоди. Посилався на те, що змушений змінити позовні вимоги, оскільки поніс додаткові витрати на придбання марок і конвертів для направлення додаткових запитів та скарг, аркушів для листування. При цьому змушений зменшити вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки не має грошей для сплати доповнення (а.с.159-161).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 31 січня 2022 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та об`єднано в одне провадження (а.с.172-174).

04.02.2023 року ОСОБА_3 подав доповнення до зустрічного позову, в якому прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь 2 116 грн. завданої йому матеріальної шкоди та 96 863 грн. завданої йому моральної шкоди. Посилався на те, що змушений змінити позовні вимоги, оскільки поніс додаткові витрати на послуги ксерокопіювання під час подачі скарг та поштові послуги. Таким чином, моральна шкода зменшилася, а матеріальна шкода збільшилася (а.с.180-181).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави цивільну справу прийнято до провадження, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, вирішені клопотання, які заявлені у підготовчому засіданні Октябрському районному суду м.Полтави: викликано свідків позивача та приєднано докази до справи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні первісний позов підтримали, прохали його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі його представника ОСОБА_7 , у зв`язку із відсутністю можливістю приїхати до м.Полтави (а.с.193).

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звертався із заявами та скаргами на дії Голови Правління СТ «Нептун» Толюпи Т.С. до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, Харківської обласної прокуратури, які були зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» за № 8275 від 14.09.2021 року, № 8158 від 10.09.2021 року, № 1857 від 10.09.2021 року, № 7989 від 03.09.2021 року (а.с.8-12).

Із відповіді ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 24.09.2021 року за вих. № 70 «Аз»/119-79/01/20-2021, наданої представнику позивачки ОСОБА_8 , слідує, що за результатами перевірки працівниками сектору превенції ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області складено відповідну довідку і розгляд вказаних матеріалів припинено, у зв`язку з тим, що у даному випадку відсутня подія кримінального правопорушення (а.с.7).

Позивач вважає, що у вказаних зверненнях відповідач повідомив недостовірну інформацію про нібито скоєння неї кримінальних правопорушень, які не підтвердилися. Поширення негативної інформації про неї порушило її особисті немайнові права, зокрема, ганьблять її честь, гідність, ділову репутацію, чим спричинено моральну шкоду.

Статтею 32 Конституції України передбачений судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Засобом захисту честі і гідності та ділової репутації фізичної або юридичної особи є спростування відомостей, які їх порочать.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Обов`язок довести відповідність розповсюдження відомостей покладається на відповідача, а на позивача - обов`язок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, саме тією особою, до якої пред`явлено позов.

Позивач звернулася з позовом про спростування недостовірної інформації, а саме того, що вона вчинила злочин.

Як на обставину поширення, позивач посилається на те що відповідач звернувся до правоохоронних органів із заявами та скаргами.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до позиції Верховного суду України, що міститься в п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідач ОСОБА_3 в досліджуваному випадку реалізував своє конституційне право на звернення та може нести відповідальність передбачену законодавством України, лише у випадку встановлення факту розміщення у відповідних зверненнях завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для його звернення до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси.

Таким чином, позивачем не доведено факту поширення відповідачем стосовно неї негативної інформації, як наслідок позов в цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому, суд враховує наданий відповідачем Витяг із ЄРДР № 0000324 від 25.08.2022 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, внесеного за заявою ОСОБА_3 до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області про заволодіння шахрайським шляхом його коштами у сумі 996 грн. (а.с.217). Станом на день розгляду справи у суді дані про завершення досудового розслідування відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Частинами 1, п.2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї

чи близьких родичів . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається

судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено поширення стосовно неї недостовірної інформації, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Також судом не встановлено підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Суд вважає, що ОСОБА_3 не довів неправомірності поведінки ОСОБА_1 , наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини відповідачки за зустрічним позовом.

Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 116 грн. та моральної шкоди у розмірі 96 863 грн., суд виходить із недоведеності протиправності дій заподіювача шкоди та наявності самої шкоди, а отже і причинно-наслідкового зв`язку між фактом спричинення шкоди та протиправними діями заподіювача шкоди. Крім того, не доведена вина ОСОБА_1 у спричиненні шкоди, а відтак порушення права ОСОБА_3 судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними, а тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Судовий збір покладається на сторони у розмірі понесених ними витрат, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні їхніх позовів судом відмовлено.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 28 червня 2023 року.

Суддя Л.І. Савченко