Справа №760/6812/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

За участю:

представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

стягувача - ОСОБА_3 ,

представника стягувача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню в частині у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

01.12.2020 представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу Солом`янського районного суду м.Києва від 20.03.2020 у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 20 березня 2020 року судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів боржника, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Указував, що з моменту народження доньки та по час написання заяви родина у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та спільної дитини ОСОБА_5 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , де вони усі разом мають зареєстроване місце проживання.

Зауважував, що вказана квартира є спільною частковою власністю їх подружжя та ОСОБА_1 іншого місця проживання чи житла не має.

Посилаючись на долучені до заяви банківські виписки, зазначав, що дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_5 перебувають на його утриманні, ОСОБА_1 здійснює оплату комунальних послуг за квартиру, купує продукти харчування, одяг, побутові речі та техніку, здійснює ремонтні роботи.

Уважав, що повністю матеріально забезпечує комфортне проживання як своєї доньки, так і дружини.

Окрім того, вказує, що ОСОБА_1 з 01.01.2020 почав добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі всіх доходів на користь ОСОБА_3 .

З огляду на викладене просить визнати судовий наказ Солом`янського районного суду м.Києва №760/6812/20 від 20.03.2020 таким, що не підлягає виконанню та зупинити виконавче провадження НОМЕР_1 з його примусового виконання.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ній.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, подали письмові заперечення, посилались на те, що твердження ОСОБА_1 щодо його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також повного матеріального забезпечення ним останніх у період з 16.03.2020 по 30.09.2020, забезпечення не відповідають дійсності.

Виходячи з цього, на підставі ч.3 ст.432 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

20 березня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів боржника, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2020 і до досягнення дитиною повноліття.

05.06.2020 на виконання судового наказу Солом`янським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Норми ч. 1 ст. 160 ЦПК України вказують, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Суд враховує, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

При цьому, як передбачено положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Обґрунтовуючи заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, боржник посилається на те, що з моменту народження доньки та по час подачі заяви родина у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та спільної дитини ОСОБА_5 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , де вони усі разом мають зареєстроване місце проживання.

Крім того, заявник вказує на те, що дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_5 перебувають на його утриманні, він здійснює оплату комунальних послуг за квартиру, купує продукти харчування, одяг, побутові речі та техніку, здійснює ремонтні роботи, на підтвердження чого надає банківські виписки (т.1, а.с.220-224), а також зазначає, що добровільно сплачує аліменти.

Виходячи з вищевикладених положень законодавства, а також того, що судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів боржника, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто стягнення аліментів присуджено і на майбутній термін до виповнення 18 років, тому відсутні правові підстави для визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, адже добровільне виконання боржником свого обов`язку по утриманню доньки у даний час не є гарантією виконання покладеного на нього обов`язку у майбутньому.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування заяви та підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 послалася й на те, що фактично спільна дитина проживає разом з ними. Однак, суду не надано підтвердження, що він одноосібно утримує дитину.

Крім того, надана заявником банківська виписка беззаперечно не підтверджує здійснення витрат саме на утримання дитини.

Доводи заявника про фактичне місце проживання дитини з ним не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника сплачувати аліменти існує та не припинений.

ОСОБА_1 не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, та у справі немає доказів помилковості видачі судового наказу, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника.

Судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання, що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

Оскільки наведені боржником обставини не підпадають під перелічені у цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому у задоволенні заяви боржника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 12, 13, 81, 160, 165,186, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А.Усатова