Справа № 598/2100/22
провадження № 2/598/98/2023
РІШЕННЯ

іменем України

"20" липня 2023 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Яциковській О.Р.

за участю представника відповідача

адвоката Тарарука Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

встановив:

До суду звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до АТ «Укрзалізниця» про відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Зокрема позивачі просять стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 295346,01 грн. відшкодування шкоди в зв`язку із втратою годувальника та в користь ОСОБА_2 144841,99 грн. відшкодування шкоди в зв`язку із втратою годувальника.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 19 липня 2018 року о 15 годині 30 хвилин потерпілий ОСОБА_3 (батько позивачів) при виконанні трудових обов`язків на підприємстві АТ «Укрзалізниця» загинув внаслідок наїзду на нього рухомого складу залізниць, а саме тепловозу 2М62-1157. Внаслідок смерті батька вони, які перебували на його утриманні, втратили годувальника. На підставі ст. 1200 ЦК України позивачі просять стягнути з відповідача вищевказану шкоду в зв`язку із втратою годувальника, оскільки ОСОБА_1 ще не виповнилось 23 роки і вона продовжує навчання у Тернопільському педагогічному університеті ім.В.Гнатюка до 31.12.2023р., а ОСОБА_2 навчалась у Західноукраїнському університеті до 2022 року, а тому вони вважають, що мають право на отримання від відповідача відшкодування в зв`язку із втратою годувальника і звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 16 грудня 2022 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою від 14 березня 2023 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

Ухвалою від 05 квітня 2023 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

У відзиві на позов представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки в даному випадку не підлягає застосування ст. 1200 ЦК України, оскільки потерпілий ОСОБА_3 був працівником АТ «Укрзалізниця», а тому слід керуватись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а на даний час Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до якого відповідач не повинен нести витрати по відшкодуванню шкоди позивачам по втраті годувальника у разі нещасного випадку на виробництві, оскільки такий обов`язок покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно письмових пояснень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вони просять в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідні виплати позивачам здійснювались Управлінням виконавчої дирекції Фонду страхування України у Львівській області і в даному випадку слід застосовувати спеціальну норму закону, а не ст. 1200 ЦК України

У письмових поясненнях Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області вказує, що позивачу ОСОБА_1 , як особі, що перебувала на утриманні померлого, здійснювались щомісячні страхові виплати з 19.07.2018р. по 30.06.2022р. та ОСОБА_2 з 19.07.2018р. по 30.06.2021р.. Вважають, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки належні їм виплати по втраті годувальника були здійсненні Управлінням Фонду у Львівській області.

Позивачі в судове засідання не з`явились, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, однак у своїх поясненнях щодо позову вони просять розгляд справи проводити без їх участі та в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, 19 липня 2018 року о 15 годині 30 хвилин потерпілий ОСОБА_3 (батько позивачів) при виконанні трудових обов`язків на підприємстві АТ «Укрзалізниця» загинув внаслідок наїзду на нього рухомого складу залізниць, а саме тепловозу 2М62-1157, що визнається сторонами по справі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

З позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на вимоги ст. 1200 ЦК України, яка застосовується у разі смерті потерпілого завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що смерть батька позивачів настала під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача внаслідок наїзду тепловоза.

Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. які спричинили втрату працездатності".

Згідно ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції до 01.01.2023р.), у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами, зокрема є діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Таким чином, ст.1200 ЦК України є загальною нормою, яка має застосовуватися, якщо не передбачено спеціальних норм, тобто, вона може застосовуватися при відшкодуванні шкоди завданої смертю потерпілого у тих випадках, якщо таке відшкодування не регулюється спеціальними нормами, які в даному випадку мають місце між працівником і роботодавцем на виробництві, в нашому випадку, між потерпілим ОСОБА_3 та АТ «Укрзалізниця», які регулюються нормами ст. 9 Закону України «Про охорону праці».

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року справа № 711/9464/15-ц, провадження № 61-1304св18.

За наведених обставин суд вважає, що у даній справі не підлягають застосуванню норми ст. 1200 ЦК України, оскільки підприємство не несе матеріальних затрат у разі нещасного випадку на виробництві з працівником, оскільки ці правовідносини регулюються нормами спеціального закону, а саме Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тому в даному випадку повинні бути застосовані саме ці норми і стягнення шкоди пов`язаної із втратою годувальника із АТ «Укрзалізниця» є безпідставним.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову за безпідставністю з вищевказаних мотивів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 21 липня 2023 року.

СУДДЯ Андрій ЛЕВКІВ