Справа № 367/1141/22
Провадження №2/367/2443/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

в с т а н о в и в :

11 лютого 2022 року позивач звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 30 грудня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Баден-Баден було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від даного шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

Позивач стверджує, що вона неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням про надання коштів на утримання та виховання дітей в добровільному порядку, проте, кошти на утримання дітей відповідачем не надавалися, у зв`язку із чим вона вимушена була звернутися до суду з позовом.

Зазначає, що відповідач є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, у зв`язку із зазначеним просить суд: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 04 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2023 року суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме для вручення документів відповідачу ОСОБА_2 до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини, а саме: Bundesministerium der Justiz und fur Verbraucherschutz Mohrenstra?e 37, 10117 Berlin, та доручив компетентному органу Федеративної Республіки Німеччини вручити відповідачу ОСОБА_2 , який є громадянином Федеративної Республіки Німеччина та проживає за адресою: АДРЕСА_1 : копію позовної заяви з додатками для ознайомлення і копію ухвали про відкриття провадження у справі, судові повістки-повідомлення; було запропоновано відповідачу ОСОБА_2 надати письмовий відзив (письмові пояснення, заперечення проти позову або заяву про визнання позову), докази; було доручено прийняти від відповідача ОСОБА_2 письмові документи, які він вважає за потрібне долучити до справи. Зобов`язано позивача (її представника) надати суду у строк до 10.03.2023 переклад на німецьку мову в 2-х екземплярах: прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, копії ухвали про відкриття провадження від 04.07.2022, копії ухвали суду від 09.02.2023, судових повісток-повідомлень, короткого викладу документа, що підлягає врученню. Залучено перекладача для здійснення перекладу судового доручення та доданих до нього документів. Також, було визначено наступні дати судових засідань у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей: 24 квітня 2023 року о 09 год. 35 хв.; 24 травня 2023 року о 09 годині 20 хвилин; 07 червня 2023 року о 09 годині 20 хвилин, та зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

На час призначення справи до судового розгляду на 24 квітня 2023 року о 09 год. 35 хв.; 24 травня 2023 року о 09 годині 20 хвилин; 07 червня 2023 року о 09 год. 20 хв.до Ірпінського міського суду Київської області підтверджуючі документи про виконання судового доручення стосовно вручення відповідачу судових документів не надійшли, у зв`язку з чим з метою забезпечення доступу позивача до суду, провадження у справі було поновлено.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, однак від представника надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за їх відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через компетентний орган Федеративної Республіки Німеччини, а саме: Bundesministerium der Justiz und fur Verbraucherschutz Mohrenstra?e 37, 10117 Berlin, а також шляхом опублікування оголошень на офіційному сайті «Судова влада» (https://court.gov.ua/unknown), в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 грудня 2011 року у РАЦС м. Баден-Баден Федеративної Республіки Німеччина зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний запис про шлюб № Е 377/2011.З поданого позивачем в якості доказу документу про укладення шлюбу вбачається проставляння на ньому апостиля.

Від даного шлюбу сторони мають дітей, а саме - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 12 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис №502, батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до копії витягу з реєстру актів про народження від 16 січня 2015 року, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: Штанс (кантон Нідвальден ) батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно із копією витягу з реєстру актів про народження від 28 вересня 2017 року, ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: Штанс (кантон Нідвальден ) батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

З поданих позивачем в якості доказу копій витягів з актового запису про народження вбачається проставляння апостиля.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місяця проживання особи № 3831 від 06 листопада 2018 року виданої Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 06 листопада 2018 року.

Згідно із копією довідки про реєстрацію місяця проживання особи № 3832 від 06 листопада 2018 року виданої Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 06 листопада 2018 року.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місяця проживання особи № 2954 від 28 липня 2020 року виданої Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 28 липня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17 січня 2012 року, а відповідач є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, відповідно до копії виписки з акту реєстрації шлюбу та копій свідоцтв про народження дітей, в яких зазначено, що батько ОСОБА_2 громадянин Федеративної Республіки Німеччина.

Оскільки ОСОБА_2 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина і проживає там, а ОСОБА_1 є громадянкою України, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів може розглядатися Ірпінським міським судом Київської області на підставі законодавства України.

У зв`язку з цим, під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1989 року й ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року, Конституції України, прийнятої 28 червня 1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23 червня 2005 року (зі змінами та доповненнями) та Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями).

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Суд зважає, що спільні діти сторін мають статус громадян України та проживають на території Україні, відповідно особистим законом позивача є українське законодавство, а отже суд дійшов висновку, що права та обов`язки їх батьків, в частині обов`язку щодо утримання їхніх дітей, також визначаються українським законодавством.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Так, згідно з частиною третьою вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, суд також враховує матеріальне та сімейне становище, як стягувача, так і платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, провадження №61-22317св19.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Однак, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений судом за умови достатності заробітку платника аліментів.

Поряд з тим, суд враховує фактичні обставини справи, а саме, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, вік дитини на утримання якої стягуються аліменти, щорічні потреби дитини, які з віком постійно зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини, які є загальновідомими та не потребують доказування.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності проблем зі здоров`ям відповідача, що свідчить про його працездатність та спроможність сплачувати аліменти на утримання дітей.

Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи, що відповідач здорова та працездатна особа, інших осіб не утриманні немає, зокрема, доказів протилежного відповідачем до суду не надано, а позивач не має можливості у повній мірі забезпечити дітей усім необхідним, суд, максимально враховуючи інтереси дітей, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, її фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Враховуючи викладене, з урахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» суд приходить до висновку, що відповідач спроможний і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів батька щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч .2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку буде виконуватися у частці від заробітку/доходу платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень, у відповідності до рівня доходу платника, і одночасно обмежує мінімальний розмір платежів, гарантований законом на рівні не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму.

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави.

Керуючись ст. 180-183, 192 СК України, ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 )на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук