Справа №591/6868/20
Провадження № 2/591/239/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

представника позивача Брайко Ю.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву представника ОСОБА_2 адвоката Брайко Юлії Валеріївни про відмову від позову

в цивільній справі № 591/6868/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2021 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до набрання законної сили судовим рішенням Зарічного районного суду м. Суми в справі № 591/8306/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

30 червня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про стягнення з позивачки ОСОБА_2 на його користь понесених ним витрат на оплату правничої допомоги, сплаченої адвокату Зацепіну В.С. в сумі 25550 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2023 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та призначено судове засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Брайко Ю.В. про залишення позовної заяви без розгляду.

17 серпня 2023 року від представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Брайко Ю.В. надійшла заява про відмову від позову, у якій вона просить прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі. Також у заяві зазначено, що наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі.

Також 17 серпня 2023 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Брайко Ю.В. подала заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, у якому просить відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу або зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 500 грн. При цьому, зазначає, що в матеріалах справи наявна копія договору про надання адвокатських послуг б/н з Зацепіним В.С. від 11 жовтня 2019 року, але в ордері, який наявний в матеріалах справи зазначено інший договір, а саме № 055/07 від 01 жовтня 2019 року. Ураховуючи той факт, що адвокат Зацепін В.С. представляв інтереси ОСОБА_1 в інших судових справах, звертає увагу на те, що позов подано 05 листопада 2020 року, проте договір між адвокатом та ОСОБА_1 укладено набагато раніше, а саме 11 жовтня 2019 року. Крім того, згідно умов договору п.4.1. клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі передбаченому актом виконаних робіт. У свою чергу, акт виконаних робіт (розрахунок сум судових витрат) не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відсутні обов`язкові реквізити. Також зауважує, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Крім того, позивачка не погоджується з витратами на складання зустрічного позову, з додатками відповідних доказів в обґрунтуванні вартістю 4380 грн., оскільки зустрічний позов не був прийнятий судом та повернутий відповідачеві ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2023 року. Також, у п. 7 та 8 вказані витрати на правовий аналіз апеляційної скарги, в сумі 2920 грн та відзиву на апеляційну скаргу в сумі 4380 грн, але вказані витрати виставлялися при розгляді апеляційної скарги та розглядалися Сумським апеляційним судом, тому не можуть повторно розглядатися. Щодо інших послуг, то вважає, що ціна є значно завищеною, та необґрунтованою.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Брайко Ю.В. підтримала заяву про відмову від позову, та заперечувала проти клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти клопотання про закриття провадження у справі та підтримав подане ним клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Виходячи з вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» йдеться про те, що при відмові позивача від позову суд лише перевіряє повноваження на такі дії його представника, якщо він бере участь у справі та висловив такий намір.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи копії ордера серії ПТ № 204965, виданого адвокатом Брайко Ю.В. на надання правничої допомоги ОСОБА_2 , повноваження адвоката не обмежуються (т. 1, а.с. 37).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Брайко Ю.В. підтвердила той факт, що нею, як представником позивачки, були роз`яснені останній наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі і що подана нею заява відповідає дійсній волі позивачки.

Підстав для не прийняття відмови позивача від позову судом не встановлено, тому суд вважає необхідним заяву позивача задовольнити і провадження у справі закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Вирішуючи клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цієї справи відповідач надав:

- договір про надання адвокатських послуг від 11 жовтня 2019 року №б/н, укладений між адвокатом Зацепіним В.С. та Поволяшком С.І. (т. 1, а.с. 184);

- ордер на надання ОСОБА_1 правничої допомоги у Зарічному районному суді м. Суми, Сумському апеляційному суді адвокатом Зацепіним В.С. від 12 січня 2021 року серії ВМ № 1009045 (т. 1, а.с. 78 на звороті);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29 жовтня 2013 року № 396, видане Радою адвокатів Сумської області Зацепіну В.С. (т. 1, а.с. 78);

- розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , пов`язану з розглядом справи № 591/6868/20 у Зарічному районному суді м. Суми (т. 1, а.с. 238, 239);

- товарний чек від 30 червня 2023 року № 055/07 про сплату ОСОБА_1 вартості правової допомоги у справі № 591/6868/20 СПД ОСОБА_3 у сумі 25550 грн (т. 1, а.с. 237).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Суд частково погоджується із запереченням позивачки в частині необґрунтованості наданого розрахунку розміру судових витрат, виходячи з наступного.

Зокрема, як вбачається з розрахунку суми судових витрат, до складу судових витрат включено складання зустрічного позову з доданням відповідних доказів в обґрунтування в сумі 4380 грн (т. 1, а.с. 238, 239). Проте, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням було повернуто заявнику з підстав пропуску встановленого ч. 1 ст. 193 ЦПК України строку. За таких обставин, заявлений розмір відшкодування судових витрат за складання зустрічного позову з доданням відповідних доказів в обґрунтування не підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача.

Крім того, з огляду на наявність клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Зацепіним В.С. послуг, суд вважає, що заява відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції підлягає задоволенню частково на суму 5000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Отже, клопотання відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 137, 141, 142, 206, 255, 256 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Прийняти відмову від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2023 року.

Суддя А.С. Северинова