Дата документу 18.05.2023
Справа № 501/475/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідачів:

1 Державного агентства меліорації та рибного господарства України

2 Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту»

предмет та підстави позову: про поновлення на роботі і виплаті заробітку за час вимушеного прогулу

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Обгрунтування заяви.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває вказана цивільна справа.

ОСОБА_1 05.04.2023 надав до суду заяву про забезпечення позову (а.с.209-211 т.2), просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом арешту всіх рахунків Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» на суму 362 764,43 грн. (а.с.208-211 т.2).

Заява обґрунтована тим, що Державне агентство меліорації та рибного господарства України передало Державне підприємство «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» до Фонду державного майна України і це підприємство ліквідовується. У зв`язку з цим борг із заробітної плати за час вимушеного прогулу позивачу може бути не виплачений. Сума попереднього розрахунку боргу по заробітній платі складає 362 764, 43 грн.

ІІ. Процедура.

В судове засідання сторони не з`явились, були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, згідно з ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з п.3 - 7 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу звільнення позивача, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, майнові вимоги позову стосуються, зокрема, стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на підставі ч.2 ст.235 КЗпП, що за підрахунком позивача складає 362 764, 43 грн.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Верховний Суд у постанові від 28.03.2019 по справі № 824/239/2018 зазначив, що судове рішення як найвищий акт правосуддя повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Проте, як видно з заяви про забезпечення позову, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту».

За таких підстав, враховуючи господарську діяльність підприємства, ціну заявленого позову, суд вважає, що обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном (грошовими коштами) є неспівмірним та може призвести до незворотних наслідків для діяльності Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту».

Крім того, заявник просить накласти арешт на банківські рахунки відповідача в межах суми 362 764, 43 грн., однак при цьому будь-яких рахунків, що належить підприємству та видів таких рахунків не зазначає.

В даному конкретному випадку без зазначення конкретного рахунку відповідача у справі рішення суду є неможливим до виконання.

Крім цього, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення і з інших підстав.

Доводи заявника про можливу неспроможність підприємства задовольнити позовні вимоги заявника не обґрунтовані достатніми та належними доказами.

Суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду після подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Враховуючи викладене вище, виходячи з досліджених матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81, 149-154, 247, 353 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко