ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5355/23 Справа № 191/1831/20 Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Забара А.В. на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вважала, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на підготовчій стадії не може бути застосовано положення п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України, оскільки судове засідання та підготовче судове засідання не є тотожними поняттями через різну мету та спрямування. Позивачу не направлялась ухвала про відкриття провадження у справі, оскаржувана ухвала та судові повістки про виклик у судові засідання. Позивач не подавала до суду заяви про надсилання судової повістки у вигляді смс, а матеріали справи містять лише докази направлення смс-повідомлення про виклик на 11.05.2022 року та 13.06.2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що належним чином повідомлений позивач неодноразово не з`являвся у судові засідання, чим позбавляє відповідача права на розгляд справи проти нього упродовж розумного строку та не дає можливості підтвердити правомірність своєї позиції під час розгляду справи по суті.

Проте,такий висновок суперечить нормам процесуального права.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. Також у ч.2 цієї статті зазначено, що за результатами підготовчого судового засідання суд може постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з наведеної підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, а не в підготовче засідання.

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17, від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 , від 01 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, у разі ігнорування позивачем підготовчого провадження суд має закрити його і призначити справу до розгляду по суті, і тільки тоді, за наявності підстав, залишати позов без розгляду.

Пункт 1 частини 2 ст. 200 ЦПК України передбачає можливість залишення позовної заяви без розгляду у підготовчому засіданні. Разом із тим Главою 3 Розділу 3 ЦПК України не передбачено залишення позову без розгляду в зв`язку із повторною неявкою позивача в підготовче засідання.

Установивши, що ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року призначено підготовче судове засідання на 22 вересня 2021 року, у яке позивач не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався, а саме на 22.09.2021 року, 08.11.2021 року, 14.12.2021 року, 31.01.2022 року, 10.03.2022 року, 20.04.2022 року, 13.06.2022 року, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Статтею 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Також статтею 128 ЦПК України закріплено випадки коли судова повітка є належним чином врученою стороні.

Отже, враховуючи зазначене, суд зобов`язаний повідомляти сторони про дату, час і місце судового засідання у законодавчо встановлений спосіб із долученням зазначених доказів до матеріалів справи.

У свою чергу учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами, обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених статтями 43, 49 України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 10 липня 2020 року було відкрито провадження у зазначеній справі, яку згідно із рекомендованим повідомленням ОСОБА_1 отримала 21.07.2020 року, однак протягом більше ніж двох років не проявляла інтересу до справи на захист своїх інтересів та не вживала необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями судового процесу.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване судове рішення не відповідає нормам процесуального права, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З приводу розподілу судових витрат у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги, слід зазначити, що дане питання з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України буде вирішуватись після розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 368, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Забара А. В. задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: