Справа № 536/2180/21
Провадження № 2/536/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі :

Головуючого судді Колотієвського О.О.

за участю секретаря судового засідання Пасєчнікової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області - про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позов обґрунтовано зокрема тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частина домоволодіння у буд. АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст. 1266 ЦК України. Інші 2/3 частини даного домоволодіння належали в порядку спадкування іншим двом дітям померлої: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

12.02.1997 р. було винесено рішення про розподіл будинку та господарчих будівель, згідно якого було встановлено наступний порядок користування буд. АДРЕСА_1 , їй як одній з співвласниць і виділили кімнату площею, 10,1 кв.м., а інші нежитлові приміщення залишили у спільному користуванні її та інших співвласників.

Майбородівська сільрада Кременчуцького району, рішенням від 06.11.2007 р. на підставі ст.ст. 12,33, 81,121 ЗК України, на її звернення з заявою було передано їй у спільну часткову власність земельну ділянку, площею, 0,285 га по АДРЕСА_1 .

Реального розподілу у даному будинку не було, так як будинок не використовувався для проживання, а використовувався для відпочинку влітку та ведення сільськогосподарських робіт на земельній ділянці.

Кімната, 1-3 площею, 10,1 кв.м., яка їй була виділена, являється кухнею. Співвласники перестали користуватися ним, а вона постійно проживала та користувалась ним.

ОСОБА_3 померла більш як 15 років тому, а її донька, ОСОБА_5 , жителька м. Санкт-Петербурзі, Росія, прийняла спадщину на житлову квартиру у м. Кременчуці, яка належала матері та продала її, але не оформила спадщину на житловий будинок у с. Писарщині, вона відмовилась від неї, не цікавилась, не користувалась. У неї вникли проблеми з приватизацією земельної ділянки, яку неможливо здійснити без інших співвласників, яких немає вже на протязі більш як 10 років.

Спадкоємець, ОСОБА_4 , помер більш як 10 років, він також не користувався та не доглядав за будинком, чим довів його до неналежного стану.

Вона самотужки підтримувала свою частину будинку, робила ремонт і їх частин будинку, коли стали валитися стіни та з`явилась загроза обрушення будинку, яке б потягло руйнування і її 1/3 частини.

Будинок потребував негайного капітального ремонту.

Ремонт вона зробила самотужки з донькою, а саме оновлення глинобитних стін старовинним шляхом, наймаючи місцевих жителів, які допомагали фізично, вантажити глину, місили, тощо. Стіни було поновлено і будинок не зруйнувався.

Оскільки починаючи з 2009 р., вона як один з спадкоємців фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла своєю 1/3 частиною домоволодіння та 2/3 частинами даного домоволодіння, яка належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , утримувала її, ремонтувала, проводила поновлювальні будівельні заходи, вона як їх спадкоємець просить визнати за нею право власності за набувальною давністю .

На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частина домоволодіння у буд. АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст. 1266 ЦК України. Інші 2/3 частини даного домоволодіння належали в порядку спадкування іншим двом дітям померлої: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.12.1992 р. на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

12.02.1997 р. було винесено рішення про розподіл будинку та господарчих будівель, згідно якого було встановлено наступний порядок користування буд. АДРЕСА_1 , їй як одній з співвласниць і виділили кімнату площею, 10,1 кв.м., а інші нежитлові приміщення залишили у спільному користуванні її та інших співвласників.

Майбородівська сільрада Кременчуцького району, рішенням від 06.11.2007 р. на підставі ст.ст. 12,33, 81,121 ЗК України, на її звернення з заявою було передано їй у спільну часткову власність земельну ділянку, площею, 0,285 га по АДРЕСА_1 .

Реального розподілу у даному будинку не було, так як будинок не використовувався для проживання, а використовувався для відпочинку влітку та ведення сільськогосподарських робіт на земельній ділянці.

Кімната, 1-3 площею, 10,1 кв.м., яка їй була виділена, являється кухнею. Співвласники перестали користуватися ним, а вона постійно проживала та користувалась ним.

ОСОБА_3 померла більш як 15 років тому, а її донька, ОСОБА_5 , жителька м. Санкт-Петербурзі, Росія, прийняла спадщину на житлову квартиру у м. Кременчуці, яка належала матері та продала її, але не оформила спадщину на житловий будинок у с. Писарщині, вона відмовилась від неї, не цікавилась, не користувалась. У неї вникли проблеми з приватизацією земельної ділянки, яку неможливо здійснити без інших співвласників, яких немає вже на протязі більш як 10 років.

Спадкоємець, ОСОБА_4 , помер більш як 10 років, він також не користувався та не доглядав за будинком, чим довів його до неналежного стану.

Вона самотужки підтримувала свою частину будинку, робила ремонт і їх частин будинку, коли стали валитися стіни та з`явилась загроза обрушення будинку, яке б потягло руйнування і її 1/3 частини.

Будинок потребував негайного капітального ремонту.

Ремонт вона зробила самотужки з донькою, а саме оновлення глинобитних стін старовинним шляхом, наймаючи місцевих жителів, які допомагали фізично, вантажити глину, місили, тощо. Стіни було поновлено і будинок не зруйнувався. Що зокрема підтверджується фотознімками наданими позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Таким чином, Оскільки починаючи з 2009 р., позивач як один з спадкоємців фактично добросовісно, відкрито, безперервно, більше десяти років, володіла своєю 1/3 частиною домоволодіння та 2/3 частинами даного домоволодіння, яка належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , утримувала їх, ремонтувала, проводила поновлювальні будівельні заходи, суд дійшов висновку, що слід визнати за нею право власності на нерухоме майна за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 344 ЦК України, 10, 12, 77-81, 200, 206, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області - про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський