Справа № 463/4874/22 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/1092/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИЛА:

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2020 по 30.09.2021 в сумі 5126 грн 39 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 та відповідно є споживачем послуг з централізованого опалення, якому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , у зв`язку з чим в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України, зобов`язаний оплачувати надані йому послуги, однак такий належним чином не виконує, внаслідок чого за період з 01.12.2020 по 30.09.2021 допустив утворення заборгованості в розмірі 5126 грн 39 коп.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року в задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2020 по 30.09.2021 в сумі 5126 грн 39 коп відмовлено.

Рішення суду оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що стороною відповідача не було доведено факту неналежно отриманої послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) виконавцем послуг (позивачем). Вказує, що відповідачем не спростовано суму стягнення та проведені розрахунки за спірний період. Також матеріали справи не містять доказів та підстав для здійснення перерахунку в період 01.12.2020 по 30.09.2021. Крім цього, суд першої інстанції не зазначив підстав, за якими позивач повинен був провести перерахунок згідно чинного законодавства.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішенням таким вимогам відповідає.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач в період з 01.12.2020 по 30.09.2021 плату з централізованого опалення вносив у розмірі меншому, ніж нараховано позивачем.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.12.2020 по 30.09.2021 прилад обліку теплової енергії знаходився не у будинку АДРЕСА_2 , а в одноповерховій прибудові «Укртелекому».

В результаті обстеження, яке проводилось 23.11.2018 були проведені заміри температури на тепловій мережі вузла обліку теплової енергії до житлового будинку та виявлено суттєве падіння температури, що характеризує пошкоджений стан ізоляції трубопроводів.

Встановлено, що позивач у 2018 році звертався до Голови ЛРА ЛМР із проханням зобов`язати балансоутримувача ЛКП «Господар» розглянути можливість заміни тепломережі з використанням попередньоізольованих трубопроводів з метою мінімізувати тепловтрати та покращити якість подачі теплоносія до будинку.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом першим частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статтей 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що у будинку АДРЕСА_2 , прилад обліку теплової енергії знаходився не в будинку, а в одноповерховій прибудові «Укртелекому», що призвело до суттєвого падіння температури, неналежного обліку теплопостачання в будинку по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач та мешканці будинку неодноразово зверталися зі скаргами до позивача щодо можливості заміни тепломережі з використанням попередньо ізольованих трубопроводів з метою мінімізувати тепловтрати та покращити якість подачі теплоносія до будинку.

З листів позивача №18-10568 від 24.09.2021, №33-11477 від 18.10.2021, вбачається, що позивачем було прийнято рішення про самостійне розроблення проектно-технічної документації на проведення реконструкції внутрішньобудинкової системи центрального опалення в частині перенесення загальнобудинкового вузла обліку теплової енергії та елеваторного вузла в межі зовнішніх стін будинку АДРЕСА_2 та лише у жовтні 2021 року повідомлено мешканців будинку про те, що вузол знаходиться в межах житлового будинку.

Суд вірно зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру заборгованості відповідача за спірний період, оскільки встановлено, що подача поступала із значними тепловтратами, а зазначені недоліки позивачем усунуто лише у 2021 році.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.07.2023

Головуючий

Судді