Провадження № 2/521/271/23
08.05.2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі судового засідання Трояненко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
У серпні 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 , звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі позивача з відповідачем вони за договором №1343 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого ОМБТІ та РОН під № 3320-стр.55-кн.136дон 14.11.2001 року, придбали квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв.м., житлова площа 28,1 кв.м.
На теперішній час між ними виник спір про поділ вказаної квартири, який вони не можуть вирішити добровільно. Посилаючись на вказані обставини позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ним право власності на частку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Інші процесуальні дії у справі
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
26.08.2021 р. судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача та позивача.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Заяви (клопотання) учасників справи
В призначене судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилась без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи відповідачу належним чином направлявся судовий виклик. Також, відповідача двічі було повідомлено про час та місце розгляду справи.
За письмовою згодою позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що в період перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 11.01.1974 року позивача з відповідачем, вони за договором №1343 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого ОМБТІ та РОН під № 3320-стр.55-кн.136дон 14.11.2001 року, придбали квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв.м., житлова площа 28,1 кв.м.
Отже придбання квартири в період зареєстрованого шлюбу вказує на те, що така належить подружжю ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.
3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Правовідносини, які виникли між сторонами по справі в частині виникнення права спільної сумісної власності подружжя, регулюються СК України, зокрема, ст.60, якою визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 та 2 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
В той же час стаття 57 СК України, визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Аналіз зазначених норм, які регулювали правовідносини на час придбання спірного майна, вказує на те, що придбане майно особами під час їх зареєстрованого шлюбу резюмується його належністю дружині та чоловікові в рівних частках, якщо інше не буде доведено в судовому порядку (ч.1 ст. 57 СК України). Тобто, у випадку наявності спору між подружжям щодо належності майна на праві особистої власності, придбаного під час шлюбу, тягар доведеності такого факту покладається на сторону, яка не визнає факту його належності подружжю.
Крім того суд приймає до уваги правовий висновок ВП ВС у справі 372/504/17, де було зазначено, - «…Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутність судового рішення про визнання спірної квартири особистою приватною власністю особи підтверджує, що у судів попередніх інстанцій відсутні підстави вважати, що таке майно належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні. Спір про поділ майна, заявлений особою не вирішено….».
Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.1,2 ст.13 ЦПК України).
Статтями 70 та 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що придбана спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, відтак підлягає поділу в рівних частках.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення пред`явлених позовних вимог у повному обсязі.
З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем.
Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.
Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про поділ майна подружжя, - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 18.05.2023 року.

Суддя: О.С. Леонов

18.05.23