Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 - про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути в порядку регресу залишок понесених витрат у розмірі 32 958,00 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 1 222,00 грн., витрати на оплату послуг по справі в розмірі 1 499,04 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2018 року о 01 год. 35 хв. в м. Київ по вул. Народного Ополчення, 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Chery» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Зазначає, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень.

Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2018 року, винним у скоєнні ДТП, що сталася 30.09.2018 року, було визнано відповідача у справі - ОСОБА_1 .

Також, позивач вказує, що на дату скоєння ДТП відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/7401851).

01.10.2018 року власник пошкодженого автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату майнового відшкодування від 30.11.2018 року.

Вказує, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до звіту SOS_-817 від 18.10.2018 року про оцінку автомобіля склала 88 437,39 грн.

Позивач вказує, що зазначена шкода особисто відповідачем не була відшкодована потерпілій особі.

Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування.

Зазначає, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ - 18.12.2018 року відповідно до платіжного доручення № 1014796 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 88 437,39 грн.

Також, зазначає, що МТСБУ понесені додаткові витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 22,00 грн. та витрати по оплаті послуг у справі в розмірі 1 499,00 грн.

Посилаючись на вимоги ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілому у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Тому, у досудовому порядку на поштову адресу відповідача було направлено лист-претензію від 18.12.2018 року №3.1-05/39108.

У відповідь на лист-претензію відповідачем було частково сплачено борг у розмірі 55 479,39 грн.

Разом з тим, станом на день звернення до суду із даним позовом відповідач в повній мірі грошові кошти не сплатив, а тому, позивач просив задовольнити позов.

25.11.2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

02.12.2022 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.12.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Копія даної ухвали суду з відповідними матеріалами позову були направлені відповідачу, однак конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30.09.2018 року о 01 год. 35 хв. в м. Київ по вул. Народного Ополчення, 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Chery» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Зазначає, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень.

Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2018 року, винним у скоєнні ДТП, що сталася 30.09.2018 року, було визнано відповідача у справі - ОСОБА_1 .

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно звіту SOS_-817 від 18.10.2018 року про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту завданого власнику автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 у результаті його пошкодження при ДТП склала 88 437,39 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У зв`язку із відсутністю у відповідача договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 30.11.2018 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про виплату відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП.

18.12.2018 року МТСБУ відповідно до платіжного доручення № 1014796 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 88 437,39 грн.

Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано.

Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Таким чином за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Зазначене правило підлягає застосуванню також у випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Поряд з цим, стаття 1191 ЦК України встановлює, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Випадки, у яких відшкодування шкоди здійснює особа відмінна від її заподіювача, передбачені, зокрема, у ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України від 01.07.2004 №1961-IV)

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 21.1 ст. 22 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень статті 29 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Зі змісту вищевказаних правових норм вбачається, що у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках обов`язок відшкодувати шкоду у повному обсязі чи частково покладається на спеціального суб`єкта, за фактичних обставин справи - на МТСБУ. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено судом, МТСБУ відшкодовано шкоду, завдану відповідачем у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим в межах виплаченого відшкодування МТСБУ набуло право зворотної вимоги до відповідача.

У досудовому порядку на поштову адресу відповідача позивачем було направлено лист-претензію від 18.12.2018 року №3.1-05/39108.

У відповідь на лист-претензію відповідачем було частково сплачено борг у розмірі 55 479,39 грн.

Разом з тим, станом на день звернення до суду із даним позовом відповідач в повній мірі грошові кошти не сплатив.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сплачене страхове відшкодування в розмірі 32 958,00 грн., як таке, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону.

Що ж стосується заявлених Моторним (транспортним) страховим бюро України позовних вимог до відповідача про стягнення витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 1 200,00 грн. та витрат на оплату послуг по справі в розмірі 1 499,04 грн., то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи не вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та у зв`язку з чим були понесені витрати в розмірі 1 222,00 грн.

Крім того, понесені й інші витрати по справі в розмірі 1 499,04 грн.

Однак, ці витрати не є збитками, заподіяними у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна, а випливають із правовідносин з приводу виконання позивачем покладених на нього Законом зобов`язань щодо страхування цивільно-правової відповідальності, а тому належать до його звичайної господарської діяльності і не підлягають стягненню в порядку регресу з особи, відповідальної за спричинену шкоду, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2 481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313, ) залишок сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32 958,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313, ) судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 05.07.2023.

Суддя О.М. Букіна