Ухвала

13 липня 2023 року

місто Київ

справа № 756/9381/18

провадження № 61-6566ск23

Верховний Суд, який діє у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження

за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крижановської Юлії Сергіївни, заінтересована особа - Комунальне підприємство «Харківський міський ломбард»,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у 2018 році звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крижановської Ю. С. (далі - старший державний виконавець), заінтересована особа Комунальне підприємство «Харківський міський ломбард»

(далі - КП «Харківський міський ломбард»), в якій просив:

- визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця щодо невчинення ним дій із розшуку КП «Харківський міський ломбард» та його майна, на яке можна звернути стягнення;

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанов від 28 квітня 2021 року про повернення виконавчих документів стягувачу та скасувати такі постанови.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою від 27 січня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва частково задовольнив скаргу ОСОБА_1 .

Суд визнав неправомірними дії старшого державного виконавця щодо винесення постанов від 28 квітня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях № 63036925 та № 63036939.

Скасував постанову старшого державного виконавця від 28 квітня 2021 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа від 02 вересня 2020 року № 756/9381/18, виданого Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з КП «Харківський міський ломбард» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 121 456, 53 грн.

Скасував постанову старшого державного виконавця від 28 квітня 2021 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа від 02 вересня 2020 року № 756/9381/18, виданого Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з КП «Харківський міський ломбард» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 27 100, 00 грн.

В іншій частині вимог скарги відмовив.

Ухвалою від 29 березня 2023 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2022 року.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 03 травня 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 23 травня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та визначив заявнику строк для виконання її вимог з метою надання доказів на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 536, 80 грн та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Заявник 07 липня 2023 року подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року та клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вивчив подану касаційну скаргу та заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами, за результатом чого зробив висновок, що касаційну скаргу ОСОБА_1 потрібно вважати неподаною та повернути, оскільки заявник не усунув її недоліки.

Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд зазначив, що таке процесуальне звернення подано без дотримання вимог процесуального закону: ОСОБА_1 , подавши касаційну скаргу,ненадав належних доказівна підтвердження зазначеної ним дати отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції, доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Заявник повинен був усунути недоліки касаційної скарги та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із касаційною скаргою та сплати судового збору.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник на підтвердження поважності причин пропуску строку надав Суду: копію конверта, супровідного листа, якими, за твердженням заявника, суд апеляційної інстанції направив йому копію оскаржуваної постанови, та витяг з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» із відстеженням поштового відправлення.

ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків стверджував, що не погоджується із ухвалою від 23 травня 2023 року, якою Верховний Суд відмовив у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору, заявник повторно надав копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми виплачених доходів та утриманих податків за 2022 рік, додатково надав копію окремих аркушів трудової книжки і просив звільнити його від сплати судового збору.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Щодо дотримання стрів звернення із касаційною скаргою

Порядок і строки подання касаційної скарги визначено положеннями частин першої-третьої статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції ухвалено 29 березня 2023 року, касаційна скарга подана заявником 03 травня 2023 року, отже із пропуском строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, який закінчився 28 квітня 2023 року.

Відповідно учасник справи, який звернувся із касаційною скаргою із пропуском процесуального строку, повинен обґрунтувати поважність причини пропуску зазначеного строку та подати письмові докази на підтвердження зазначених обставин.

Оскільки до відкриття касаційного провадження у справі Верховний Суд без матеріалів цивільної справи не має можливості перевірити доводи заявника щодо часу отримання ним копії оскаржуваного рішення та обставини неотримання копії такого рішення, саме на заявника покладається обов`язок довести обставини поважності причини пропуску строку та підтвердити такі обставини відповідними письмовими доказами.

В ухвалі від 23 травня 2023 року Верховний Суд зазначив, що заявник повинен надати до Суду докази поважності причин пропуску строку касаційного оскарження судових рішень у виді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, що в матеріалах справи немає доказів своєчасного направлення апеляційним судом копії оскаржуваного рішення поштовим зв`язком або про вручення заявнику копії судового рішення у приміщенні суду, а так само про направлення електронної копії судового рішення на електронну скриньку заявника, а також наданням інших достатніх доказів згаданих обставин.

Натомість, ОСОБА_1 на підтвердження поважності згаданих причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року повторно направив до Верховного Судукопію конверта, супровідного листа, якими, на його думку, суд апеляційної інстанції направив йому копію оскаржуваної постанови, та витяг з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» із відстеженням поштового відправлення.

Верховний Суд не визнає такі докази достатніми, оскільки з їх змісту неможливо встановити, чи дійсно цим поштовим відправленням заявнику направлялася копія ухвали Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, а не інші документи або судові рішення, які не стосуються справи. Вочевидь, неможливо переконатися у тому, що суд апеляційної інстанції не вручав заявнику або її представникові копію оскаржуваного рішення раніше або у інший спосіб.

Отже, докази, надані ОСОБА_1 , Верховний Суд не визнає достатніми та такими, що свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку.

Через ненадання відповідних доказів не встановлено правових підстав для задоволення клопотання про визнання поважними причин пропуску заявником процесуального строку для звернення з цією касаційною скаргою та поновлення його, що зумовлює настання певних наслідків, зокрема визнання наведених заявником причин пропуску такого строку неповажними, а також повернення касаційної скарги

Щодо сплати судового збору

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року визначено на рівні 2 684, 00 грн.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0, 2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі, становить 536, 80 грн.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання, у якому просив звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, оскільки розмір судового збору перевищує 5 % його річного доходу за попередній 2022 рік.

Ухвалою від 23 травня 2023 року Верховний Суд відмовив заявнику у задоволенні його клопотання, роз`яснивши, що вирішення таких питань належить до повноважень суду, та зобов`язав ОСОБА_1 сплатити судовий збір у розмірі 536, 80 грн, проте заявник не виконав цього.

У заяві про усунення недоліків касаційної скарги заявник повторно просить звільнити його від сплати судового збору та наводить подібні аргументи, які він повідомив у раніше поданому клопотанні.

Додатково ОСОБА_1 надав Судові на підтвердження того, що він тимчасово не працює, копії двох аркушів із своєї трудової книжки, серії НОМЕР_1 , на яких останній запис датований 22 червня 2018 року.

Верховний Суд не приймає цей доказ як достатній, оскільки такий переконливо не доводить, що заявник не мав роботи після його звільнення з Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).

Вимога про сплату державного мита (тут судового збору) є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, § 111).

Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б підтверджували вжиття нею всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Обов`язок зі сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених процесуальним законом, належить до повноважень суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Суд виходить з існування нагальної потреби у забезпеченні відповідального та добросовісного виконання учасниками розгляду справи своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих процесуальним законом повноважень.

Верховний Суд зробив висновок, що клопотання про звільнення від сплати судового збору вже було предметом його розгляду, Суд ухвалив відповідне процесуальне рішення, яким відмовив у його задоволенні та зобов`язав ОСОБА_1 сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 536, 80 грн, чого заявник не виконав, а під час повторного подання клопотання не навів нових доводів, які б свідчили про наявність підстав для його задоволення.

Тож, враховуючи предмет та ціну позову, Верховний Суд визнав, що наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Загальні висновки

Верховний Суд встановив, що заявник не усунув недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2023 року, не надав достатні та належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із касаційною скаргою та докази сплати судового збору.

Викладене дає підстави для висновку, що станом на 12 липня 2023 року вимоги ухвали Верховного Суду від 23 травня 2023 року ОСОБА_1 не виконав.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений Верховним Судом строк, станом на 12 липня 2023 року, недоліки касаційної скарги заявник не усунув, підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крижановської Юлії Сергіївни, заінтересована особа - Комунальне підприємство «Харківський міський ломбард», вважати неподаною та повернути заявникові.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення із касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний