Справа № 464/3511/22 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/811/121/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Шашуріної Г.О. від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року скасувати та ухвали нове, яким позов ОСОБА_2 задоволити частково, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що дійсно обов`язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач жодним чином не відмовлявся від свого обов`язку утримання дітей, однак, сплачувати аліментів розмір по 3500 грн. на кожну дитину, не має змоги, оскільки не працює (на даний час не має жодного доходу), однак, розуміє, що має обов`язок утримувати дітей, а тому вважає за можливе сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. на кожну дитину. Крім того, на думку апелянта, судом не взято до уваги, що відстань між ліцеєм, де навчаються діти та місцем проживанням дітей є досить великою, а після уроків діти постійно перебувають за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 . Діти проводять час з мамою відповідача-їх бабусею та своїми друзями, харчуються там та постійно отримують кишенькові гроші. Також, не враховано, що при приватизації квартири АДРЕСА_1 у серпні 2021 року така була приватизована на дітей у рівних частинах, що свідчить про добросовісність відповідача, як батька. Відповідач повністю сплачує комунальні послуги з утримання зазначеної квартири, що теж суттєво впливає на його фінансове становище. Звертає увагу, що більше трьох років діти проживали з відповідачем, мати ОСОБА_2 зовсім не цікавилась їхнім життям, не приймала участі ні в матеріальному забезпеченні дітей, ні в їхньому вихованні. Вважає, що судом першої інстанції задоволено позов про стягнення з відповідача в сукупності 7000 грн., що перевищує мінімальну заробітну платну та позбавляє будь-яких засобів для існування. Зазначає, що доходи відповідача є незначними, що призвело до великої заборгованості за кредитним лімітом. Зазначає, що ОСОБА_2 не подала належних та достатніх доказів в підтвердження обставин платоспроможності відповідача у сплаті аліментів у розмірі 12000 грн., і це теж не взято судом першої інстанції до уваги. Відтак вважає, що судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що в результаті призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, уточненої позовної заяви, відповіді на відзив, заперечення на уточнену позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на неї, письмових пояснень відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 51 КУ, 83, 183, 430 ЦПК України, 79,141, 150, 180, 181, 182,184, 191СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», постанову Верховного Суду від 21 вересня 2022 року, та задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того,що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 22 травня 2008 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 листопада 2012 року. Шлюб між учасниками справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2020 року. Суд виходив з того, що враховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дітей до їх повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання їх дітей у розмірі 3 500 грн щомісячно на кожну дитину. Указаний розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі. Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

10 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якій, з врахуванням уточненої позовної заяви, просила:

-стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дочок; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошові сумі у розмірі по 6000 на кожну дитину (разом 12000 грн.). щомісячно і до досягнення дітьми 18-ти років.

В обґрунтування позову зазначала, що під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у них народилося двоє доньок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Однак, з лютого 2020 року їх шлюбні відносини фактично припинились, а 8.12.2020 р. рішенням Сихівського районного суду м. Львова, шлюб було офіційно розірвано. Зазначає, що витрати зі сторони відповідач почали зменшуватись, відповідач перестав поділяти з ОСОБА_2 додаткові витрати. Останні півроку вони не спілкуються, оскільки відповідач категорично відмовився давати кошти на дітей. За таких обставин, змушена звернутись до суду, з метою захисту та інтересів дітей.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 22 травня 2008 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 листопада 2012 року.

Шлюб між сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.12.2020 року.

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 07 липня 2021 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 (а.с.8).

З Акту обстеження житлово-побутових умов вбачається, що ОСОБА_2 з травня 2021 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім цього з вказаного акту вбачається, що за вказаною адресою з травня 2021 проживають діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 вказав, що не заперечує свого обов`язку щодо утримання доньок, однак вважає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивачка є значно завищеним. Вказує, що на даний час не працює (має нерегулярний дохід від виконання будівельних робіт), має на утриманні матір пенсійного віку ОСОБА_7 .

До відзиву відповідачем долучено копію чеків на придбання ліків та одягу.

У відповіді на відзив позивачка вказує, що відповідач з початку 2022 року коштів на утримання дітей взагалі не надає. Також, вказує, що відповідач зняв з дитячої картки 1787 грн. та такі не повернув.

Відповідач у запереченні на позовну заяву вказує, що старша донька переїхала до мами лише влітку 2022 року, до цього часу дитина проживала з ним та бабусею, відтак вказує, що твердження позивачки про те, що діти маже рік перебувають на її утриманні не відповідає дійсності. Також, вказує, що більше трьох років діти проживали з ним, а позивачка не цікавилася їхнім життям.

В суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_8 подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії довідки про вагітність ОСОБА_9 .

В клопотанні вказує, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 , шлюб між ними на даний час не зареєстровано, лише подано заяву до органів РАЦС. Просив суд врахувати, що мати його майбутньої дитини перебуває на його утриманні.

Колегія суддів вважає твердження відповідача щодо неможливості у визначеному судом розмірі утримувати дітей необґрунтованими, оскільки відповідач частково визнавав позов та надавав кошти на утриманні дітей, купував їм різні речі на значні суми, що підтверджується копіями чеків та даними про грошові перекази (а.с.41-52).

Доводи відповідача про те, що у нього перебуває на утриманні його матір є необґрунтованими, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Доводи відповідача про те, що старша донька переїхала до мами лише влітку 2022 року, до цього часу дитина проживала з ним та бабусею, спростовуються тим, що позивачка звернулася до суду з позовом в кінці серпня 2022 року вже після того, як обоє дітей почали проживати разом з нею, тобто такі доводи жодним чином на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають.

Щодо доводів відповідача про те, що він сплачує комунальні послуги з утримання квартири за адресою АДРЕСА_1 , що суттєво впливає на його фінансове становище, то такі колегія судді не бере до уваги, зважаючи на те, що відповідач проживає у вказаній квартирі, відповідно сплачує комунальні послуги за проживання там, оскільки діти та колишня дружина проживають окремо.

Що ж до доводів відповідача про те, що у нього на утриманні перебуває матір його майбутньої дитини, то слід вказати, що народження ще одної дитини у відповідача може бути підставою для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів, однак на даний час, зважаючи на те, що він у іншому шлюбі не перебуває та докази перебування на його утримання будь-яких осіб немає вказану обставину не слід вважати такою, що впливає на законність та обґрунтованість рішення суду.

Зважаючи на вказане, а саме те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; те, що шлюб між сторонами розірвано; те, що сторони проживають окремо та діти сторін проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні; те, що відповідач визнав частково позов; те, що встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні, та в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину; те, що відповідач є працездатним та неофіційно працює, що сам визнав, однак має нерегулярні мінливі доходи; відсутність офіційних даних про доходи позивачки та відповідача; те, що відповідач брав участь в утриманні спільних дітей сторін в значних розмірах (що додатково свідчить про його належні доходи та можливість участі в утриманні дітей у визначеному судом розмірі); відсутність даних про те, що відповідач здійснює утримання дітей після подання позову, що вказує на нерегулярність та на власний розсуд здійснення ним утримання, що відповідно впиває на можливість регулярного та належного забезпечення елементарних життєвих потреб дітей; - колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав наведених у апеляційній скарзі немає та вважає, що стягнення з відповідача в користь позивачки на утримання дітей аліментів по 3500 грн., на кожну дитину щомісячно жодним чином не порушує будь-яких його прав та інтересів та не свідчитиме про збагачення позивачки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та такими, що на правильність та законність рішення суду не вплинули, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 липня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра