ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 679/988/22

Провадження № 22-ц/4820/1208/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року (суддя Томілін О.М.) за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - ГУНП в Хмельницькій області), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11 червня 2022 року о 00:13 на автодорозі Т1804 між селами Губельці - Ганнопіль в Хмельницькій області відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238178 про порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки да допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,54 проміле.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 682/908/22 від 11.07.2022 року провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вищевказаною постановою встановлено, що «протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №238178 від 11.06.2022 складений з порушеннями КУпАП, Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, інших доказів про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння до протоколу не долучено. Направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, взагалі містить неправдиві відомості, які спростовуються наявним в матеріалах відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а саме: про відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду в медичному закладі та доставку останнього на огляд до закладу охорони здоров`я працівником поліції».

Таким чином, судом встановлена протиправність дій працівників поліції щодо ОСОБА_1 при складанні вищевказаного протоколу.

Вважає, що діями працівників правоохоронного органу при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, направлення матеріалів з неправдивими відомостями до суду, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також неправомірне вилучення у нього автомобіля завдали йому шкоди, яка підлягає компенсації.

Позивач зазначає, що за таких обставин йому була завдана матеріальна шкода, яка складається з оплати за збереження транспортного засобу на спецмайданчику у розмірі 1320,00 грн і 30 грн. сплата комісії при перерахуванні коштів, витрат на надання йому правової допомоги під час здійснення захисту у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у розмірі 10000,00 грн., а також моральна шкода, внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності у розмірі 20000,00 грн. Моральна шкода носить комплексний характер та полягає у моральних стражданнях і душевних переживаннях та болі, а також він був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, відчував себе приниженим та морально подавленим. Приниження ОСОБА_1 перед очима інших громадян призвело до пригнічення його волі, до відчуття безсильності перед владою, відчуття невизначеності, приниження його честі та гідності, що призвело до душевних страждань.

У зв`язку з цим позивач, посилаючись на норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» положення ЦК України, просив суд стягнути з Державного бюджету України через ДКС України на його користь 20000 грн моральної шкоди, 1350 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками ГУНП у Хмельницькій області, та 10000 грн матеріальної шкоди на послуги адвоката у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10000 грн, сплачених ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1320 грн, сплачених ним у зв`язку із іншими витратами, на відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог на професійну правничу допомогу в розмірі 2040 грн.

Частково задовольняючи позов суд виходив з того, що дії ПОГ СВГ СП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Кольцового А.М. щодо складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачу шкоди, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої він набув на підставі постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2022 року, яка набрала законної сили 25.07.2022.

Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, перенесених позивачем, врахував термін незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме 1 місяць 14 днів, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків останнього протягом вказаного строку, взяв до уваги вимоги розумності, виваженості і справедливості та дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди, задовольнивши позовну вимогу про стягнення моральної шкоди частково, у розмірі 10 000 грн.

Оскільки позивача незаконно притягували до адміністративної відповідальності за протоколом серії ДПР18 № 238178, суд дійшов висновку, що витрати у розмірі 1320,00 грн, які були понесені ним у зв`язку із поміщенням його транспортного засобу на спеціальний майданчик за протоколом ДПР18 № 238178, також підлягають відшкодуванню позивачу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача 10000 грн. витрат, які поніс ОСОБА_1 за надання йому правової допомоги у справі №682/908/22 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки особа, щодо якої проводились незаконні дії про притягнення її до адміністративної відповідальності, має право на відшкодування грошової суми, сплаченої за надану юридичну допомогу під час розгляду адміністративної справи.

Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу розподілено судом пропорційно до розміру задоволених вимог.

В апеляційній скарзі ДКС України, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом. При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

ДКС України та її територіальні органи у порядку Постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов`язаннями Держави або державних органів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ДКС України залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

Аналіз резолютивної частини рішення суду показує, що стягнення здійснюється з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , а не з ДКС України, що є сутнісно різними речами. Фактично ДКС України є «виконавцем» по перерахунку коштів в даних правовідносинах, коли орган державної влади завдав шкоди людині.Крім того просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано копію договору про правову допомогу від 01.01.2023 року №134-1, детальний опис-звіт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01.01.2023 №134-1, акт прийому-передачі наданих послуг від 23.06.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 11 червня 2022 року ПОГ СВГ СП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном Кольцовим А.М. складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 238178, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП України стосовно ОСОБА_1 . У позивача було вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 від 12.03.2002, видане Славутським ДАІ, та видано йому тимчасовий талон ТД № 533669 від 11.06.2022 (а. с. 8).

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2022 року у справі № 682/908/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 1 статті 130 КУпАП України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а. с. 10-14). Постанова набрала законної сили 25.07.2022.

Позивачем 12.07.2022 було сплачено на реквізити Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області грошові кошти у загальному розмірі 1320 грн в рахунок плати за збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику згідно протоколу ДПР18 № 238178 та 30 грн за послуги банку при сплаті вищевказаних коштів, а всього 1350,00 грн (а. с. 15).

Відповідачем визнається той факт, що транспортний засіб, яким керував позивач під час подій, що мали місце 11.06.2022 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , було тимчасово затримано поліцейським та поміщено на спеціальний майданчик, а в подальшому, 12.07.2022 повернуто позивачу після сплати ним коштів за таке зберігання.

Відповідно до довідки № 51-729 від 25.08.2022 ОСОБА_1 працює на посаді слюсаря РТУ - 5 роз. ЕРП ВП «ХАЕС» (а. с. 15-зворот).

Позивач на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу для здійснення захисту у справі про адміністративне правопорушення, які він просить стягнути на його користь, надав: договір про надання правової допомоги № 134 від 14.06.2022, укладений із Адвокатським бюро «Яремчук і партнери», меморіальний ордер № @2PL304696 від 01.08.2022 та квитанцію № 0.0..1 від 01.08.2022 про оплату позивачем на рахунок АБ «Яремчук і партнери» 10000,00 грн за надання юридичних адвокатських послуг захист ст. 130 ОСОБА_1 (а. с. 24-25, 26, 27, 30, 31).

Так, частиною 1 статті 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, визначені ст. 1176 ЦК України.

Так, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Аналогічну норму містить ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) - відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Отже, конструкція частини 1 статті 1176 ЦК України та статей 1, 2 Закону № 266/94-ВР свідчить про те, що відшкодування шкоди на підставі зазначеного Закону № 266/94-ВР може мати місце лише у разі незаконного притягнення особи до адміністративної відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

ОСОБА_1 не визнавався винним у вчиненні адмінправопорушення і до нього не застосовувалися адміністративні стягнення у виді незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Відтак закон № 266/94-ВР не врегульовує спірні правовідносини і його норми, на порушення яких поси лався суд, не підлягають застосуванню.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 ст.1176 ЦК - шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відшкодування шкоди в такому разі відбувається, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, що врегульовано ст.ст. 1173, 1174 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Отже, в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому саме на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Аналогічний висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області № 682/908/22 від 11 липня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а. с. 10-14). Постанова набрала законної сили 25.07.2022.

Вищевказаною постановою встановлено, що «протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №238178 від 11.06.2022 складений з порушеннями КУпАП, Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, інших доказів про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння до протоколу не долучено. Направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, взагалі містить неправдиві відомості, які спростовуються наявним в матеріалах відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а саме: про відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду в медичному закладі та доставку останнього на огляд до закладу охорони здоров`я працівником поліції».

За змістом норм глав 19-21 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності розпочинається зі стадії складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведене цілком підтверджує факт заподіяння як матеріальної, так і моральної шкоди позивачу, внаслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо позивача, які не відповідали закону, та як наслідок, після складення протоколу, автомобіль був евакуйований та в подальшому зберігався на спецмайданчику на платній основі до 12 липня 2022 року.

За змістом ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК України).

Зважаючи на зазначене, позивачу спричинено збитки у вигляді оплати за збереження автомобіля на спецмайданчику в розмірі 1320 грн., що підтверджується квитанціями від 12.07.2022 року.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як свідчить тлумачення статей 23, 1176 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується державою і при визначенні розміру враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральні страждання позивача виявились у душевних переживаннях та хвилюванні через ухвалення незаконного рішення працівником поліції, а також позивач був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх порушених прав: у моральних стражданнях та душевних переживаннях та болі, а також він був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, відчував себе приниженим та морально подавленим.

При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України моральна шкода в розмірі 3000 грн.

Щодо понесених позивачем судових витрат на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням конкретної справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно процесуальним законодавством.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано поняття судових витрат, в тому числі й витрат на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, судові витрати позивача в розмірі 10000 грн. не віднесені законом до категорії судових витрат, відтак відсутні підстави визнавати їх судовими витратами в іншій судовій справі, а тому в задоволенні позову в цій частині, враховуючи принцин диспозитивності, колегія суддів вважає, що слід відмовити.

З огляду на вищезазначене, рішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. З Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягає компенсації 3000 грн. моральної шкоди та 1320 грн. матеріальної шкоди , а всього 4320 грн. В решті позову слід відмовити.

Щодо судових витрат позивача по справі, що переглядається.

Частинами першою, другою, тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за подачу даного позову на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» не справляється (за подачу позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду).

У позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з відповідача 10000 + 1350 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, а всього 31350 грн., а за результатами розгляду апеляційної скарги позовні вимоги задоволені частково, відповідно, 3000 грн моральної шкоди та 1320 грн матеріальної шкоди, а всього 4320 грн, тобто 13,78% (4320 х 100 ? 31350).

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При подачі апеляційної скарги ДКС України сплатила 1190,88 грн судового збору. Тому за таких обставин судовий збір у розмірі 1026,78 грн слід компенсувати ДКС України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, з врахуванням частково задоволених позовних вимог на 13,78%, витрати позивача на правничу допомогу у суді першої інстанції становлять 413,40 грн. У суді апеляційної інстанції, з врахуванням частково задоволених позовних вимог та частково задоволеної апеляційної скарги, витрати позивача на правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 689 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 3000 грн. компенсації моральної шкоди, 1320 грн. компенсації матеріальної шкоди, 1102,40 витрат на правову допомогу, а всього 5422,40 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк