Справа № 623/1737/21
Провадження № 2/638/3363/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та міста Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності та зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з зазначеним позовом, який 03.06.2021 уточнив. В обгрунтування позову зазначено, що 27.06.2015 ОСОБА_2 продав йому автомобіль Фольксваген за 4000 доларів США. Позивач зобов`язався переоформити автомобіль на себе, сплатити всі видатки та податки, відповідач претензій не мав, проти визнання права власності на автомобіль не заперечував. У подальшому відповідач видав позивачу довіреність з повним обсягом дієздатності, в тому числі шляхом користування та розпорядження майном, передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу позивачу. Строк дії довіреності сплинув 27.06.2020. У зв`язку з епідемією короновірусної хвороби позивач не зміг переоформити право власності на себе у строк, визначений у довіреності. Після спливу строку дії довіреності позивач звернувся до відповідача із вимогою щодо видачі нової довіреності або переоформлення права власності на позивача, однак отримав відмову, з огляду на те, що на все майно відповідача накладено арешт. 05.05.2021 ОСОБА_1 , звернувся до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з автомобіля, але отримав відповідь, що не є стороною виконавчого провадження. У зв`язку з чим позивач просить зобов`язати виконавчу службу зняти арешт з автомобіля, визнати право власності за позивачем на спірний автомобіль.

03.06.2021 ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі відкрито спрощене позовне провадження.

10.06.2021 представником Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та міста Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №62950943 з примусового виконання наказу №922/497/20, виданого 11.08.2020 Господарським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 230775,89 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.11.2020 державним виконавцем винесеного постанову про арешт коштів боржника. Також на виконанні у відділ перебуває виконавче провадження №64129147 з примусового виконання вимоги №Ф-850-51 У, виданої 11.11.2020 ГУ ДПС у Харківській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави заборгованості зі сплати недоїмки по єдиному соціальному внеску у розмірі 17613,99 грн. Станом на 10.06.2021 загальна заборгованість на користь АТ КБ «ПриватБанк» та держави, з урахуванням боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження складає 267735,10 грн. Станом на 10.06.2021, жодних документів, які підтверджують сплату заборгованості до відділу не надходило. Зняття арешту з автомобілю може порушити права та свободи стягувачів у виконавчих провадженнях. У зв`язку з чим представник виконавчої служби просив відмовити у задоволені позову.

15.09.2021 ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ КБ «ПриватБанк».

01.10.2021 представником АТ КБ «ПриватБанк» подані письмові пояснення, відповідно до яких спірний автомобіль належить відповідачу ОСОБА_2 . Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ, відчуження, передача власником придбаний транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. До реєстрації транспортного засобу, за умови сплати їх власниками податків, продавець не вправі його відчужувати, а покупець набувати право власності на транспортний засіб. Позивачем не надано доказів того, що відповідачем було вчинено будь- які дії для відчуження майна, зокрема, але не виключено, знято спірний автомобіль з обліку у органах ДАІ та проведено переєстрацію вищезазначеного автомобіля. За позивачем спірний автомобіль зареєстровано не було, посилання на наявність договору розписки та довіреності, як на підставу визнання права власності необґрунтоване. Постановою державного виконавця було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , а також оголошено у розшук спірний автомобіль. У зв`язку з чим представник третьої оосби просив відмовити у задоволені позову.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 20.04.2023 № 399/0/15-23 змінив територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області на Дзержинський районний суд м. Харкова.

06.06.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу передано в провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова Семіряд І.В.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не сповістили.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що 27.06.2015 ОСОБА_2 (відповідач у справі) надав довіреність ОСОБА_1 (позивач у справі), ОСОБА_3 , які діють окремо один від одного, експлуатувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 , виданого24.12.2014 Центральним ДАІ 6301, автомобілем Фольксваген, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність видана з правом укладання будь- яких цивільно- правових договорів, пов`язаних з користуванням та розпорядженням вказаним транспортним засобом, у тому числі продажу його за ціною та умовах на розсуд провірених за встановленим законом порядком, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі у позичку або в заставу тощо, зміни номерних агрегатів і вузлів, переобладнання, поїздок за кордоне, догляду на митницях.

З наданої позивачем копії розписки вбачається, що ОСОБА_2 отримав гроші від ОСОБА_1 у сумі 4000 доларів США за продаж йому автомобіля Фольксваген, в свою чергу ОСОБА_1 зобов`язався переоформити автомобіль на себе.

05.05.2021 ОСОБА_1 звернувся з листом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та міста Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) , у якому просив надати йому інформацію, на якій підставі було арештовано майно, а саме автомобіль Фольксваген, що належить ОСОБА_2 .

Начальником Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та міста Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) листом від 12.05.2021 за №19748 повідомлено ОСОБА_1 , що надати інформацію, щодо арешту майна ОСОБА_2 не виявляється можливим, оскільки ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження.

З наданих Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та міста Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) копій постанов вбачається, що 04.09.2020 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №62950943 з виконання наказу №922/497/20, виданого 11.08.2020 Господарським судом Харківської області стосовно боржника ОСОБА_2 (відповідач у зазначеній справі), стягувач АТ КБ «ПриватБанк». В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову від 24.11.2020 про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Окрім того, державним виконавцем відкрито виконавче провадження №64129147 від 14.01.2021 з виконання вимоги №Ф-850-51 від 11.11.2020, яка видана ГУ ДПС у Х/о про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави заборгованості зі сплати недоїмки по єдиному соціальному внеску у сумі 17613,99 грн.

Як свідчить відповідь на запит №105423145 від 09.06.2021, яка надана на запит державного виконавця, зробленого в межах виконавчого провадження №62950943, ОСОБА_2 (відповідач у справі) на праві власності належить, зокрема автомобіль Фольксваген, державний номер НОМЕР_2 (спірний автомобіль).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частинами 1, 4 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією договорів, предметами яких є транспортні засоби, здійснюється на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядок № 1388).

Пунктом 8 Порядку №1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспекції, не допускається.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Пункт 17 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери № 1200 передбачає, що під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС України або Держпродспоживслужбі, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС України видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Сутність та правова природа цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Результат аналізу зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

В судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу не укладався, спірний автомобіль не було знято з обліку в уповноваженому органі МВС України та зареєстровано за ОСОБА_1 (позивачем у справі) , отже, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту, оскільки продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Що стосується позовних вимог про скасування арешту майна суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За правилами ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у випадках неможливості скасування арешту органами ДВС, арешт може бути знято за рішенням суду.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна.

Оскільки право власності не перейшло до позивача, а спірний автомобіль перебував і продовжує перебувати у власності ОСОБА_2 , отже автомобіль міг бути обтяжений державним виконавцем, так як рухоме майно позивачу не належало, а продовжувало перебувати у власності відповідача.

Оскільки позивачу відмовлено у визнанні права власності на автомобіль, в своє чергу позов про скасування арешту з майна може бути заявлено власником спірного майна, позовна вимога про скасування арешту майна також не підлягає задоволенню.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При виборі і застосуванні норм права судом враховані висновки Верховного Суду, викладеним у постановах: від 17 жовтня 2019 року у справі №380/11122/16 (провадження №61-30234св18), від 17 квітня 2019 року у справі №761/18330/15-ц (провадження №61-18861св18), від 28 листопада 2018 року у справі №662/397/17 (провадження №61-24913св18), від 26 вересня 2018 року у справі №757/488/16-ц (провадження №61-23233св18), від 20 червня 2018 року у справі №682/2009/16-ц (провадження №61-19946св18). Також аналогічна за змістом правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду №911/1278/20 від 05.04.2023.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України ст. ст. 17, 203, 210, 237, 244, 328, 386, 626, 627, 628, 638, 655 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та міста Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності та зняття арешту з майна- відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований АДРЕСА_2

Відповідач Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та міста Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , вул. Покровська, 32, м. Ізюм, Харківська область, 64300.

Суддя - І.В. Семіряд