ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 травня 2023 року

м. Харків

Справа № 638/9002/21

Провадження № 22-ц/818/806/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

відповідач: Головне управління Міністерства внутрішній справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення,

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Куряжський домобудівельний комплекс»,

третя особа: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішній справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Куряжський домобудівельний комплекс», ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів купівлі- продажу, визнання права власності, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року, ухвалене суддею Семіряд І.В., -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішній справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Куряжський домобудівельний комплекс», ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів купівлі- продажу, визнання права власності, зобов`язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позову зазначає, що 04.11.2005 між Проектно будівельним концерном «Прогрес» та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області укладено договір №25. Предметом договору є співпраця сторін по будівництву 8 секції житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Пунктом 1.2 вищевказаного договору передбачено, що замовник із залученням пайовика, здійснює будівництво та здачу в експлуатацію 8 секції житлового будинку та передає пайовику готове житло. 26 лютого 2008 року між ним та Проектно-будівельним концерном «Прогрес» було укладено Договір №19 уступки права вимоги квартири. Відповідно до п.1.1. зазначеного договору, згідно договору № 25 укладеного між Кредитором (Проектно-будівельним концерном «Прогрес») і Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківської області (Боржник) 04 листопада 2005 року, Боржник із залученням підрядних організацій у тому числі і Кредитора здійснює будівництво та здає в експлуатацію житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та передає Кредитору готове житло двокімнатну квартиру, загальною площею 63.6кв.м. Відповідно до пункту 6.1. зазначеного договору, термін закінчення будівельно- монтажних робіт 31 серпня 2009 року, термін введення в експлуатацію готового житла протягом трьох місяців після закінчення будівельно-монтажних робіт. Відповідно до Договору № 19 уступки права вимоги квартири укладеного з Проектно-будівельним концерном «Прогрес» вона отримала право вимоги від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківської області (Боржник) квартири, яка вказана в пункті 1.1. Договору № 19 уступки права вимоги.

01 квітня 2011 року Червонозаводським районним судом міста Харкова затверджено мирову угоду між Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківської області та Проектно-будівельним концерном «Прогрес». Відповідно до пункту 2 мирової угоди Проектно-будівельний концерн «Прогрес» визнав, що з урахуванням обсягу виконаних ним робіт при виконанні умов договорів пайової участі і при наявності діючих (не розірваних і не анульованих) договорів переуступки права вимог квартир, укладених між Проектно- будівельним концерном «Прогрес» та фізичною особою (Новий кредитор), Проектно-будівельний концерн «Прогрес» не претендує на частину квартир, передбачену договорами пайової участі у будівництві. Відповідно до пункту 7 мирової угоди, її сторони прийняли на себе обов`язок приймати заходи недопущення порушення майнових прав та інтересів Нових кредиторів, що уклали з Проектно- будівельним концерном «Прогрес» договори уступки права вимоги квартир в 7,8 і 9 секціях житлового будинку по АДРЕСА_1 , і які сплатили Проектно-будівельному концерну «Прогрес» вартість квартир у повному обсязі на умовах, визначених договорами уступки права вимоги, у разі якщо такі договори не розірвані і (або) не визнані недійсними. Відповідно до пункту 9 мирової угоди Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківської області зобов`язалось передати Новим кредиторам квартири визначені умовами договорів уступки прав вимоги, укладеними між Проектно-будівельним концерном «Прогрес» та Новими кредиторами, які оплатили вартість квартир у повному обсязі на умовах, визначених договорами уступки права вимоги, у разі якщо такі договори не розірвані і (або) не визнані недійсними після закінчення будівництва житлового будинку Новим забудовником та здачі його в експлуатацію. Відповідно до пункту 6 мирової угоди Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківської області зобов`язується укласти договір пайової участі на завершення будівництва 7.8 і 9 секції житлового будинку по АДРЕСА_1 з Новим забудовником, про що повідомляє Нових кредиторів.

Зазначає що вона в повному обсязі виконала умови Договору № 19 уступки права вимоги укладеного з Проектно-будівельним концерном «Прогрес», а саме сплатила в повному обсязі на умовах визначених договором вартість квартири АДРЕСА_3 про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків. Вартість квартири становить 465 977,99грн, що дорівнює еквіваленту 76 320 доларів США, по курсу НБУ станом на 26 лютого 2008 року .

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 25.05.2012, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 65.4 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ринкова вартість вказаного майна складає 1 537 900грн. без урахування ПДВ.

У зв`язку з виконанням в повному обсязі зобов`язань по Договору № 19 уступки права вимоги укладеного з Проектно-будівельним концерном «Прогрес», у неї виникли майнові права на передачу їй у власність об`єкта інвестування двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 .

На виконання пункту 6 мирової угоди, затвердженої 01 квітня 2011 року Червонозаводським районним судом міста Харкова, між ГУМВС України в Харківській області та ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» було укладено Договір на завершення будівництва житлового будинку від 21 квітня 2011 року. Відповідно до вказаного договору сторони домовилися поновити незавершене капітальне будівництво та збудувати 7.8.9 секцій 9-ти секційного багатоповерховою житлового будинку орієнтовною загальною площею квартир 11748,64кв.м та орієнтовною загальною площею вбудованих не житлових приміщень 2105,15кв.м згідно з проектно-кошторисною документацією на земельній ділянці, яка розташована у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5940га.

Однак, відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав №2978 від 20.08.2013, укладеного між ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» та громадянином ОСОБА_3 , ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» зобов`язалось передати ОСОБА_3 майнові права на квартиру АДРЕСА_6 . Тобто, ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» продано громадянину ОСОБА_3 майнові права на квартиру, майнові права на яку вже належали Позивачці у зв`язку з оплатою вартості квартири у повному обсязі на умовах, визначених Договором № 19 уступки права вимоги укладеного з Проектно-будівельним концерном «Прогрес».

У той же час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 09.12.2019 приватним нотаріусом Маліковою О.К., Харківський міський нотаріальний округ, за номером 3339 зареєстровано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 , власником вказано ОСОБА_4 .

Отже, ГУ МВС України в Харківській області не виконало зобов`язання вказані в пункті 9 мирової угоди затвердженої 01 квітня 2011 року Червонозаводським районним судом міста Харкова, а саме ГУ МВС України в Харківській області не було передано їй (Новому кредитору) квартиру, визначену умовами договору №19 уступки прав вимоги, укладеного з Проектно- будівельним концерном «Прогрес». Також, ГУ МВС України в Харківській області не передавши їй квартиру, вказану у Договорі № 19 уступки права вимоги не виконало зобов`язання вказане в пункті 7 мирової угоди затвердженої 01 квітня 2011 року Червонозаводським районним судом міста Харкова, чим порушило майнові права Позивачки.

Просить суд:

визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_7 від 09.12.2019, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Маліковою О.С. за номером 3339.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру та зобов`язати державного реєстратора зареєструвати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_8 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.76 ЦПК України не було витребувано матеріали цивільної справи №638/1123/17 з архіву Дзержинського районного суду м. Харкова, в якій містяться докази сплати в повному обсязі вартості квартири, та інші, важливі для всебічного розгляду справи докази.

Вказує, що її право вимоги на вказану нерухомість виникло задовго до укладання мирової угоди, та з її боку договірні умови виконано у повному обсязі в односторонньому порядку, що надає їй право на частку в об`єкті будівництва.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Міністерства внутрішній справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що в апеляційній скарзі не наведено додаткових доказів, всі обставини на які посилається позивач досліджувались в суді першої інстанції.

Звертає увагу на те, що КП «ПБК «Прогрес» не передав свої зобов`язання перед позивачем ГУ МВС України в Харківській області, тому останнє нічого не знало про зобов`язання КП «ПБК «Прогрес» перед позивачем. У зв`язку з чим, підстав для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу не вбачається.

При цьому, зазначає, що позивачка не позбавлена можливості звернути до суду з позовом про відшкодування завданих їй збитків в порядку вимог ст.653 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не вірно визначено суб`єктний склад учасників справи, а саме позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири від 09.12.2019 пред`явлені до неналежного відповідача.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними, тому вони також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 лютого 2008 року між ПБК «Прогрес» та ОСОБА_6 (після зміни прізвища ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові ХМУ) було укладено договір №19 відступлення права вимоги квартири.

Пунктом 1.1 зазначеного договору №19 права вимоги передбачено, що відповідно до договору №25, укладеному між кредитором та УМВС України в Харківській області 04 листопада 2005 року, Боржник з залученням підрядних організацій, у тому числі кредитора, здійснює будівництво та здає у експлуатацію житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 та передає кредитору житло двокімнатну квартиру, загальною площею 63,6кв.м.

Відповідно до п.2.1 договору №19 кредитор відступає новому кредитору право вимоги від боржника виконання зобов`язань, взятих на себе боржником, за договором №25 від 04 листопада 2005 року, тобто вимагати від боржника передачі вказаного у п.1.1. договору житла, у рахунок сплати новим кредитором кредитору вартості житла у сумі, яка зазначена у п. 3.1. договору.

Пункт 2.2. договору №19 передбачає, що новий кредитор набуває всіх прав кредитора, які були у кредитора на підстав договору №25, укладеного між кредитором та боржником.

З наданої позивачем копії акту звірки оплати до договору №19 «відступлення права вимоги квартири» від 26 лютого 2008 року вбачається, що новий кредитор сплатив 100% вартості права вимоги двокімнатної квартири АДРЕСА_7 у сумі 76320 доларів США, що складає 465977,99грн., акт підписано ОСОБА_6 та ПБК «Прогрес».

01 квітня 2011 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова №2-1101/11 затверджено мирову угоду, укладену 04 березня 2011 року між ГУ МВС України в Харківській області та Проектно-будівельним концерном «Прогрес». Відповідно до зазначеної ухвали суду затверджено мирову угоду, укладену 04 березня 2011 року між Головним управлінням МВС України в Харківській області та Проектно-будівельним концерном «Прогрес». ОСОБА_6 не була залучена до справи у якості третьої особи. З пункту 14 мирової угоди випливає, що сторони мирової угоди заявили, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі держави.

Зазначена ухвала набрала законної сили, ОСОБА_6 відповідно до положень ч.2 ст. 352 ЦПК України в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками справи, 20 серпня 2013 року між ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» та ОСОБА_3 було укладено договір №2978 купівлі-продажу майнових прав, згідно якого ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» передав ОСОБА_3 майнові права на квартиру АДРЕСА_7 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №261731915 від 15 червня 2021 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 . Право власності набуто 09 грудня 2019 року на підставі договору купівлі- продажу, серія та номер 3339, виданий 09 грудня 2019 року.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 , як на підставу позову посилається на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 від 09.12.2019, посвідчений Маліковою О.С. приватним нотаріусом ХМНО, зареєстрований за номером 3339, підлягає визнанню недійсним, оскільки вона у повному обсязі виконала свої зобов`язання за договором № 19 у ступки права вимоги укладеного з Проектно-будівельним концерном «Прогрес», тому у неї виникли майнові права на передачу їй у власність об`єкта інвестування, а саме вищевказаної спірної квартири.

З викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_5 не була стороною оспорюваного правочину.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц вимогу про визнання правочину недійсним може заявити особа, яка не є стороною відповідного правочину, однак має самостійний охоронюваний законом інтерес.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог. Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 пред`являючи позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу та про визнання за нею права власності відповідачем зазначила Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення, яке не є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу.

ОСОБА_3 , який є стороною договору купівлі-продажу майнових прав №2978 від 20 серпня 2013 року, залучений до справи у якості третьої особи, хоча рішення суду у даній справі може безпосередньо вплинути на його права та обов`язки.

При цьому, ОСОБА_4 яка наразі є власником спірної квартири до участі у справі взагалі не залучена позивачем, хоча є стороною оспорюваного договору та наразі зареєстрована власником спірного майна.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 09 грудня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, зареєстрований за номером 3339, пред`явлений до неналежного відповідача, тому підстави для його задоволення в цій частині відсутні.

Вирішення вимог про визнання права власності за позивачем також вирішить питання про права та обов`язки ОСОБА_4 , яка не залучена до участі у справі.

За встановлених обставин вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову по суті.

З урахування викладеного суд не вбачає підстав для скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 29 травня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова