Справа № 450/1819/23 Провадження № 2-о/450/99/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просила суд встановити факт належності її батьку ОСОБА_2 правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Пустомитівською міською радою народних депутатів 15 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 101 від 07 листопада 1996 року.

Мотивувала свої вимоги тим, що її батьку ОСОБА_2 згідно згаданого свідоцтва належала 1/3 квартири АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло згадане майно. Для оформлення спадщини вона 03 лютого 2022 року звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у згаданому свідоцтві ім`я по батькові її батька зазначено як « ОСОБА_3 ». Вказана помилка унеможливлює реалізацію нею права на спадщину. З огляду на вказане, просила заяву задовольнити.

Ухвалою судді від 21 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, однак 31 травня 2023 року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, заяву підтримала і просила задовольнити.

Заінтересована особа Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку повноважного представника не забезпечила, однак 17 травня 2023 року до суду від представника О. Серняк надійшло клопотання, у якому він просив розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2019 року Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з відповіді завідувача Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Н. Підгірняк вих. № 323/02-14 від 02 листопада 2022 року, документи на підтвердження належності померлому ОСОБА_2 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 відсутні, оскільки згідно свідоцтва про право власності на вказану квартиру, власниками такої є, зокрема, ОСОБА_2 .

З свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на квартиру (будинок), виданого Пустомитівською міською радою народних депутатів 15 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 101 від 07 листопада 1996 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Довідкою ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 209 від 27 грудня 2022 року стверджується, що право спільної сумісної власності на вказану вище квартиру зареєстроване за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 04 січня 1974 року, встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

З паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Аналогічна інформація вказана у будинковій книзі.

У постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на квартиру, виданого Пустомитівською міською радою народних депутатів 15 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 101 від 07 листопада 1996 року, належало при житті особі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а внести виправлення у таке неможливо.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася заявник у своїй заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому вимоги такої підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 200, 206, 247, 259, 263-265, 293, 294, 305-309, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності при житті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на квартиру, виданого Пустомитівською міською радою народних депутатів 15 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 101 від 07 листопада 1996 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.