Справа № 167/731/22 Головуючий у 1 інстанції: Требик В. Б.
Провадження № 22-ц/802/303/23 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,,

секретар Власюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 10 січня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, який мотивувала тим, що є власником житлового будинку в селі Пожарки Луцького району Волинської області .

У цьому будинку зареєстровані її сини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Син ОСОБА_2 не проживає у цьому будинку з 2022 року, а його реєстрація перешкоджає позивачі оформити житлову субсидію.

Тому просила визнання визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Рішенням Рожищенського районного суду від 10 січня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що реєстрація відповідача у належному їй житлі порушує її право власності.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 25.04.2023, тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 серпня 2021 року № 272662991 власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Із довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 29 вересня 2022 року № 262 вбачається, що до складу сім`ї, яка проживає на АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 (голова домогосподарства), сини позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у АДРЕСА_1 ), значиться про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 29 вересня 2022 року № 264 позивач ОСОБА_1 проживає на АДРЕСА_1 . До складу сім`ї входять її сини: ОСОБА_3 і ОСОБА_2 . При обстеженні будинку встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у цьому будинку, але не проживає, його особистих речей не виявлено. Зі слів сусідів ОСОБА_2 не проживає там приблизно 20 років.

До позовної заяви також додані письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 29 вересня 2022 року та ОСОБА_6 від 28 вересня 2022 року, у яких вказані особи стверджують про те, що відповідач ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2002 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вважав недоведеними ті обставини, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог та заперечень, а надані докази визнав неналежними.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду.

Зокрема, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалися на положення статі 391 ЦК України та зазначила, що реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні належним їй будинком, а саме перешкоди для отримання житлових соціальних пільг.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства

Згідно з нормами статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач покликається на те, що її син не проживає без поважних причин у належному їй житловому будинку упродовж тривалого. часу.

У статті 81 ЦПК закріплене правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посиланням на те, що відповідач у справі ОСОБА_2 не проживає з 2002 року у належному позивачу будинку без поважних причин, належних та допустимих доказів, які підтверджують відсутність поважних причин, з яких відповідач не проживає у будинку позивачки, остання не надала.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач поїхав на заробітки в росію. За таких обставин доводи позивачки про те, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, є безпідставними.

Стверджуючи, що відповідач за кордоном створив сім`ю, тому не має наміру повертатися до місця своєї реєстрації на проживання, позивач не подала на підтвердження вказаних обставин належних та допустимих доказів.

Доданий до апеляційної скарги скріншот з переписки у месенджері «Viber» є неналежним доказом ураховуючи таке.

Відповідно до статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При наданні в якості доказу роздруківки з мобільного додатку , позивач не звернула увагу на зазначені вимоги закону, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги про підтвердження доказами факту не проживання відповідача без поважних причин у належному позивачці житлі.

Також необхідно звернути увагу на те, що позивач, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, в апеляційному суді, на жодне із засідань не з`явилась, просила розглядати справу без її участі, тобто, на власний розсуд розпорядилась належними їй правами та вважала доведеними обставини, на які вона посилалась у позовній заяві.

Мотиви, з яких суд першої інстанції не погодився з такими доводами, викладені в оскарженому рішенні, яке колегія суддів вважає законним і обґрунтованим.

Визнання неналежними доказами поданих позивачкою письмових пояснень сусідів ґрунтується на приписах статті 76, 78 ЦПК України, відповідно до яких доказами визнаються показання свідків, надані в судовому засіданні у визначеному процесуальним законом порядку.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачкою тих обставин, на які посилалася при зверненні до суду та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 10 січня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий суддя

Судді