Справа № 159/3748/22
Провадження № 2/159/169/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участі секретаря Панечко К.В.,

розглянувши впорядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2002 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №105. Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Між сторонами шлюбні відносини припинені, родина фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Спору про поділ спільного майна подружжя немає.

Відповідно до ухвали суду від 28 жовтня 2022 року по справі відкрито провадження за правилами глави 10 ЦПК України,тобто упорядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, попередньо подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Наполягає на розірвання шлюбу. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 попередньо подав заяву, в який зазначив, що заперечує проти задоволення позову, а також вказав, що у разі задоволення позову заперечує, щоб позивач залишила прізвище « ОСОБА_6 ».

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції позивач та відповідач 15 березня 2002 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 105 (а.с.9).

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя.

Як вбачається з позовної заяви, позивач з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки фактично припинені, мають дітей.

Так, за результатами розгляду справи судом враховано, що подружні стосунки між сторонами не скалилися через небажання спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сторони фактично проживають в одній оселі, але спільний побут сторонами не ведеться, спір щодо поділу майна подружжя, набутого під час спільного проживання, відсутній.

Доказів, які б спростовували вказані обставини суду не надано.

Судом вживались заходи для примирення сторін із максимальним строком визначеним ч.7 ст.240 ЦПК України, однак такі заходи позитивного результату не досягли. Позивач не погодилась на примирення з відповідачем.

Згідно ст.105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Вирішуючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу тому повинен бути розірваний.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач виявив бажання залишити прізвище « ОСОБА_6 », суд залишає прізвище позивачу без змін.

На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 141, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований 15 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції, актовий запис №105 розірвати.

Прізвище позивачу залишити без змін « ОСОБА_6 ».

Копію судового рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН