Справа № 167/404/23
Номер провадження 2/167/141/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 травня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

з участю: секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свій позов мотивує тим, що він є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Зазначає, що шлюб між його батьками розірвано 13 лютого 2015 року. Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області у справі № 167/333/15-ц з відповідача стягувались аліменти на утримання позивача. Після досягнення повноліття стягнення аліментів припинилось. Проте, з 15 вересня 2022 року позивач навчається в Луцькому національному технічному університеті (IV рівень акредитації) на контрактній формі навчання, термін навчання по 30 червня 2026 року.

Позивач вказує, що усі витрати на його утримання на теперішній час здійснює виключно матір, а саме: оплачує проїзд на навчання, харчування, витрати на купівлю канцелярського приладдя. Крім того, матір оплатила його навчання в технікумі в розмірі 20900,00 грн. Також позивач зазначає, що він здобуваючи освіту, власних доходів не має, а відповідач будь-якої участі в утриманні позивача не приймає, матеріальної допомоги не надає. Вказує, що йому відомо, що відповідач працює водієм-експедитором в ТОВ «Віта-Авто», сума заробітку йому невідома. Вважає, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу.

З огляду на наведене позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 в його користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_2 23 років.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 23 травня 2023 року о 09 год 00 хв.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 13 лютого 2015 року, що підтверджується копією рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 лютого 2015 року.

З копії ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 03 вересня 2018 року встановлено, що 16 квітня 2015 року Рожищенським районним судом Волинської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

З 15 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 навчається в Луцькому національному технічному університеті (IV рівень акредитації) на денній формі навчання. Термін навчання по 30 червня 2026 року, що підтверджується довідкою, виданою Луцьким національним технічним університетом № 689 від 05 квітня 2023 року.

З договору №Б-00704 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 11 вересня 2022 року встановлено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання ОСОБА_1 в Луцькому національному технічному університеті (IV рівень акредитації) становить 83600,00 грн.

Згідно копії квитанцій від 06 вересня 2022 року та 13 січня 2023 року матір`ю позивача ОСОБА_4 було здійснено оплату за навчання в розмірі 20900,00 грн.

Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку його утримувати у зв`язку з тим, що він продовжує навчання, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі -СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Згідно з ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 досягнув 18 років, тобто став повнолітнім, однак продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, проживає разом матір`ю, самостійно не працює у зв`язку з тим, що є студентом денної форм навчання, всі витрати пов`язані з утриманням позивача несе виключно матір позивача.

На думку суду, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, не може бути перекладено винятково на матір, а тому вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача ґрунтуються на вимогах закону.

При визначені розміру аліментів суд виходить з такого.

Стаття 199 СК України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обґрунтовуючи свої вимоги про платоспроможність відповідача позивач зазначив те, що відповідач офіційно працює водієм-експедитором в ТОВ «Віта-Авто» і має постійний дохід.

При визначенні розміру аліментів, суд ураховує, що ОСОБА_1 навчається у Луцькому національному технічному університеті на держзамовленні, стипендії не отримує, сукупний розмір витрат пов`язаних з навчанням, що становить 20900,00 грн, спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що право ОСОБА_1 , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред`явлений позивачем позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), починаючи від дня подання позову до суду.

На думку суду визначений розмір аліментів забезпечить належне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо утримання дитини на період його навчання та забезпечить у повній мірі матеріальні потреби дитини пов`язані з навчанням.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1073,60 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), на період навчання, починаючи з 13 квітня 2023 року, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_2 23 років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 23 травня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Булат Юлія Василівна, робоча адреса: 43016 Волинська область Луцький район м. Луцьк вул. Ковельська, 2, офіс 7.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя І. І. Сіліч