Дата документу 30.06.2023
Справа № 334/5122/23
Провадження № 2/334/2197/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

30 червня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

26.06.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 16.09.2021 року у розмірі 1 542,40 доларів США та судовий збір.

Відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України протоколом автоматизованого розподілу справу між суддями визначено суддю Коломаренко К.А..

Частиною 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

На виконання вимог статті 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 186 ЦПК, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Позивачем, на виконання вимог, передбачених п. 10 ч. 3ст. 175 ЦПК України, зазначено про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2023 року у справі №334/5867/22, провадження №2/334/532/23 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено. З мотивувальної частини рішення вбачається, що позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 2 428,50 гривень згідно розписки від 16.09.2021 року, а підставою для відмови в позові зазначено повне погашення відповідачкою боргу за вказаною розпискою. Вказане рішення набрало законної сили 23.02.2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави ( рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Судом встановлено, що існує судове рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було відмовлено, а тому суд приходить до переконання про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст.44, 186, 260,261,353,354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Коломаренко К. А.