№ 336/7438/22
провадження № 2/336/809/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся 23.12.2022 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 20.05.2009 р. та отримувала пенсію за вислугу років працівників освіти, призначену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У своїй заяві про призначення пенсії від 20.05.2009 р. ОСОБА_1 зобов`язалась повідомляти органи Пенсійного фонду України про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти орган, що призначає пенсії про обставини, що спричинили зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодовувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до п.2.4, 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 п.2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

У разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

В червні 2020 р. спеціалістами управління було встановлено факт працевлаштування ОСОБА_1 з 24.12.2018 р. за спеціальністю за даними списків СПОВ.

На підставі вище зазначеного, пенсійну справу ОСОБА_1 було приведено у відповідність згідно норм чинного законодавства, а саме виплату пенсії було припинено з 24.12.2018 р., у зв`язку з чим утворилась переплата в сумі 32064,49 грн. Тобто пенсіонерка не мала права на одночасне отримання пенсії по вислузі років та заробітної плати за місцем працевлаштування.

При зверненні до управління 05.06.2020 р., ОСОБА_1 ознайомили з виявленою переплатою пенсії, яку відшкодовувати остання відмовилась.

За позовом, посилаючись на ст.ст.1166, 1212, 1213 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму пенсії, виплачену надміру, за період з 01.12.2018 р. по 31.07.2020 р. в сумі 32064,49 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 09.01.2023 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09.02.2023 р.

09.02.2023 р. розгляд справи відкладено на 13.03.2023 р. за клопотанням представника відповідача.

13.03.2023 р. розгляд справи відкладено на 27.04.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

27.04.2023 р. в судовому засіданні оголошено перерву на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимоги з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.52-63).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 20.05.2009 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, в порядку ст.52 та п. «е» ст.55 Закону України

«Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент призначення пенсії).

При подачі документів для призначення пенсії відповідач була ознайомлена з пам`яткою пенсіонера, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», чинної на момент призначення пенсії (а.с.25).

Відповідно до п.1 пам`ятки, пенсіонери зобов`язані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім`ї.

Згідно п.3 пам`ятки пенсія за вислугу років призначається при залишенні роботи, яка дає право на пенсію. У разі влаштування на роботу за посадою, яка дає право на пенсію за вислугу років, виплата пенсії припиняється на весь період роботи на цій посаді, у тому числі у випадках, коли робота на цих посадах має місце після досягенння пенсійного віку.

У період з 01.05.2009 р. по 01.03.2012 р. та у період з 20.05.2013 р. по 30.09.2017 р. ОСОБА_1 працювала на посаді сестри медичної, про що повідомляла органи Пенсійного фонду та зверталась з відповідними заявами про зупинення пенсії у зв`язку з працевлаштуванням за посадою, яка дає право на пенсію за вислугу років та поновлення пенсії у зв`язку зі звільненням з такої посади, що підтверджується копіями заяв від 05.03.2012 р., від 04.10.2017 р. (а.с.77,78).

Відповідно до запису в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 24.12.2018 р. прийнята на посаду статистика медичного (а.с.22).

Як зазначає позивач, в червні 2020 р. спеціалістами управління було встановлено факт працевлаштування ОСОБА_1 з 24.12.2018 за спеціальністю за даними списків СПОВ, виплату пенсії було припинено з 24.12.2018 р. та визначено суму переплати в розмірі 32064,49 грн., оскільки відповідач не мала права на одночасне отримання пенсії по вислузі років та заробітної плати за місцем працевлаштування.

Відповідач вказує, що на її звернення у грудні 2018 р. до відділення пенсійного фонду з бажанням подати заяву, співробітники позивача їй роз`яснили, що посади молодших спеціалістів з медичною освітою, до яких входить посада статистика медичного, не входять до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого Постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909, а тому вона має право отримувати пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я, та працювати на посаді статистика медичного.

Відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинної на момент призначення пенсії, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909.

Згідно з переліком право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Відповідно до п.4.13 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 р. № 742 «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою», період роботи на посадах статистиків медичних зараховується до стажу роботи для атестації за спеціальністю «медична статистика».

Таким чином, посада статистика медичного відноситься до посад молодших спеціалістів з медичною освітою.

Відповідач зазначає, що погодилась з доводами співробітників пенсійного відділу, що узгоджувались з нормами діючого законодавства.

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами щодо повернення безпідставно призначеної пенсії, посилаючись при цьому на положення статті 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормамиглави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст.1215 ЦК Українине підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи твердження відповідача та надані докази в обґрунтування її позиції, суд дійшов висновку, що позивачем не надано до суду достатніх доказів на підтвердження наявності в діях відповідача недобросовісності та окремо судом наявність такої не встановлено.

Доводи відповідача про працевлаштування на посаду, яка надає їй можливість отримувати пенсію за вислугою років та працювати на посаді статистика медичного, не спростовані.

З огляду на те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд залишає судові витрати позивача за ним.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 30 травня 2023 року.

Суддя О.В.Дмитрюк