Справа № 392/585/22
Провадження № 2/392/96/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 травня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Покуц І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мала Виска, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Усатенком В`ячеславом Юрійовичем до ОСОБА_2 , про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Обґрунтування позову та стислий виклад позицій учасників справи.

Позовна заява обґрунтована, тим що 16 грудня 2011 року позивач уклав шлюб з відповідачем, а заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 3 грудня 2020 у справі № 392/843/20 шлюб міє сторонами було розірвано.

До укладення шлюбу 2 липня 2011 року ОСОБА_1 придбав будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки будинок придбаний до укладення шлюбу, за особисті кошти позивача, то є його особистою приватною власністю.

В подальшому 27 листопада 2014 року, в період шлюбу з ОСОБА_1 , позивач продав належний йому на праві приватної власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 за 45 000 грн, тобто вказані грошові кошти є особистою приватною власністю позивача.

Представник позивача зазначає, що за кошти отримані від продажу належного позивачу на праві особистої приватної власності будинку 15 червня 2015 року позивач придбав будинок за адресою: АДРЕСА_2 за 18000 грн.

Вказує, що спірний будинок придбаний ним за особисті кошти та за особисті кошти покращено вказаний будинок, а тому будинок за адресою: АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Посилаючись на вищевикладене та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», правову позицію Верховного Суду України та Верховного Суду в Постановах від 3 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, від 1 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2333цс15, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2641цс15, від 7 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, від 7 грудня 2016 року у справі № 6-1568цс16, від 5 квітня 2017 року у справі № 6-399цс17, від 8 травня 2019 року № 461/12153/15-ц, від 22 січня 2020 у справі № 711/2302/18, частину 1 статті 57 СК України просить визнати особистою приватною власності ОСОБА_1 будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Щодо правової позиції відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу).

Судом в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

З відповіді сільського голови Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але тривалий час за даною адресою не проживає.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, серед іншого зазначено, що громадяни України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.

Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача повістку про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав.

Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд витребував інформацію щодо перетину державного кордону відповідачем, а також відомостей про склад та членів сім`ї ОСОБА_1 , та здійснив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади.

Відповідно до отриманої інформації з Головного центру обробки спеціаотної інформації Державної прикордонної служби Ураїни Борисова В.А. в період з 1 січня 2022 року по 16 лютого 2023 року в базі даних не виявлено, як таку що перетинала державний кордон України.

Крім того, відповідно до виписки від 5 квітня 2023 року № 471 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані та проживають батьки ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з частиною 3 статті 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

З врахуванням вищевикладеного, копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами вручено 11 квітня 2023 року, про що свідчить відповідний запис у судовій розписці (а.с. 128).

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Однак з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин відсутності учасника справи за вказаною адресою. Крім того, жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи, незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію відповідача щодо предмету спору.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви ( клопотання) учасників справи.

28 липня 2022 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача, позов підтримують у повному обсязі.

5 жовтня 2022 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за його участі. Крім того, повідомив, що за адресою , АДРЕСА_2 проживають батьки відповідача ОСОБА_1

13 жовтня 2022 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача, позов підтримують у повному обсязі.

19 грудня 2022 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за його участі.

13 лютого 2023 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за його участі.

16 лютого 2023року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача, позов підтримують у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

30 березня 2023 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за його участі.

28 квітня 2023 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за його участі.

25 травня 2023 року від представника позивача адвоката Усатенка В.А. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за його участі.

29 травня 2023 року у зв`язку із нестабільної роботою інтернет-зв`язку зі сторони представника позивача, останнім була направлена на електронну адресу суду заява про проведення судового засідання у його відсутність та згода на проведення заочного розгляду справи.

Рух справи.

До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 22 червня 2022 року надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визнати його особистою приватною власністю житловий будинок.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М.

Судом в порядку частини 6 статті 187 ЦПК направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь зазначений запит надійшла 27 червня 2022 року.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, витребувано докази від приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновського А.В.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2022 року клопотання представника позивача задоволено, судове засідання призначене на 10 годину 1 листопада 2022 року, визначено проводити в режимі відеоконференції з приміщенням Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2022 року клопотання представника позивача задоволено, судове засідання призначене на 10 годину 23 грудня 2022 року, визначено проводити в режимі відеоконференції з приміщенням Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2023 року клопотання представника позивача задоволено, судове засідання призначене на 12 годину 16 лютого 2023 року, визначено проводити в режимі відеоконференції з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року витребувано докази від Державної прикордонної служби України та Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 3 квітня 2023 року клопотання представника позивача задоволено, судове засідання призначене на 10 годину 4 квітня 2023 року, визначено проводити в режимі відеоконференції з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 1 травня 2023 року клопотання представника позивача задоволено, судове засідання призначене на 10 годину 2 травня 2023 року, визначено проводити в режимі відеоконференції з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2023 року клопотання представника позивача задоволено, судове засідання призначене на 13.45 годину 29 травня 2023 року, визначено проводити в режимі відеоконференції з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2023 року за згодою представника судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області 16 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 16. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 (а.с.9).

Заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 3 грудня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 листопада 2014 року (посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гусейновою Е.Г. 27 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2656) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали у ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 . Продаж будинку вчинено за домовленістю сторін за 45000 грн. Згідно з пунктом 5 договору продавець стверджує про те, що цей договір посвідчено за згодою його дружини ОСОБА_2 , що підтверджується її заявою, посвідченою приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гусейновою Е.Г. 27 листопада 2014 року за реєстром № 2655(а.с. 11-12).

Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 5 червня 2015 року (посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновським А.В. 5 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 511) ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_9 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Продаж будинку вчинено за 18000 грн (а.с.13).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 38585037, 5 червня 2015 року приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Сосновським А.В., зареєстровано право власності (розмір частки -1/1, вид спільної власності спільна сумісна) ОСОБА_1 на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Згідно висновку про вартість об`єкта нерухомого майна від 29 травня 2022 року, складеного ТОВ «Юридично-експертна компанія «Юрконсалтінг», об`єктом оцінки якого і є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ринкова вартість об`єкта оцінки, становить 41666 гривень (а.с.15).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 зареєстрованої приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Сосновським А.В. 5 червня 2015 року за № 510 ОСОБА_1 дала згоду на укладення договору купівлі-продажу, за яким купити за ціною та на умовах на свій розсуд житловий будинок з господарськими будівлями під номером АДРЕСА_2 її чоловіком ОСОБА_1 . Підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання житлового будинку, є їх спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок також буде об`єктом права спільної сумісної власності як такий, що набувається ними за час шлюбу. З умовами договору купівлі продажу вона ознайомлена. Зміст статей 60-65 СК України нотаріусом їй роз`яснено (а.с. 63).

Згідно відомостей викладених у виписці від 5 квітня 2023 року № 470 з погосподарської книги № 17 по Злинській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, особовий рахунок № НОМЕР_1 , в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На даний час за вказаною адресою ніхто не проживає. Присадибна земельна ділянка складає 0, 1500 га. (а.с. 126).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номера довідок 33675932, 333663261, 333664327) право власності на 1/1 частку житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 , вид спільної власності спільна сумісна (а.с. 149-150, 151-153, 154-156).

Мотиви суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статті 60 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) та статті 368 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, про те що «зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Відповідна презумпція застосовується в силу закону і твердження про те, що сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, суперечить нормам матеріального права і нівелює правовий режим спільного сумісного майна подружжя, закріпленого законодавцем в ЦК України та в СК України (Постанова КЦС ВС від 12 лютого 2020 року у справі № 725/1776/18).

При віднесенні майна до спільної сумісної власності крім факту набуття майна в період шлюбу (часу набуття), встановленню підлягає також джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам (Постанова КЦС ВС від 24 березня 2020 року у справі №367/3800/14).

Застосування презумпції спільності майна подружжя передбачає відсутність у позивача обов`язку доводити належність набутого майна до майна подружжя, якщо таке майно набуто за час шлюбу. Разом із тим, відповідна презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, при цьому, саме на нього покладається тягар доказування відповідних обставин (Постанова КЦС ВС від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19).

Встановлення того, що спірне майно було придбано подружжям в період шлюбу є достатнім для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, на кого таке майно оформлено, за умови, якщо не буде спростовано презумпцію спільності майна (Постанова Об`єднаної палати КЦС ВС від 15 червня 2020 року № 430/1281/14-ц).

Таким чином, факт придбання спірного будинку в період шлюбу між сторонами є підставою для застосування презумпції спільності права власності подружжя на таке майно, а також покладення тягаря доказування обставин, необхідних для її спростування на позивача.

Положеннями статті 57 СК України визначено перелік підстав за яких майно є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Зокрема, за пунктом третім частини першої вказаної норми, особистою приватною власністю визнається майно набуте за час шлюбу за кошти, які належали особисто одному з подружжя.

У даній справі позивач посилається на те, що спірний будинок було придбано ним у приватну власність 15 червня 2015 року за рахунок коштів, отриманих від продажу будинку розташованого в АДРЕСА_1 . В свою чергу, позивач стверджує, що зазначений будинок він придбав за власні кошти до укладення шлюбу.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частиною 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до вимог стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню (Постанова КЦС ВС від 24 листопада 2021 року у справі № 675/347/18-ц).

Суд зазначає, що твердження позивача щодо набуття спірного будинку у приватну власність не доведені належними достатніми доказами і суперечать встановленим по справі обставинам.

Перш за все, суд звертає увагу на те, що із встановлених обставин справи не вбачається придбання житлового будинку в АДРЕСА_2 у особисту приватну власність позивача. Зазначений будинок було придбано на ім`я ОСОБА_1 в період перебування його у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 5 червня 2015 року. За умовами цього договору продаж будинку вчинено за 18000 грн, дружина покупця згодна з укладенням цього договору, згода оформлена письмовою заявою, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом 5 червня 2015 року, реєстр № 510, і яка залишається в справах нотаріуса.

Відповідно до відомостей викладених у заяві ОСОБА_1 зареєстрованої приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Сосновським А.В. 5 червня 2015 року за № 510 вона дала згоду на укладення договору купівлі-продажу, за яким купити за ціною та на умовах на свій розсуд житловий будинок з господарськими будівлями під номером АДРЕСА_2 її чоловіком ОСОБА_1 . Підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання житлового будинку, є їх спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок також буде об`єктом права спільної сумісної власності як такий, що набувається ними за час шлюбу. З умовами договору купівлі продажу вона ознайомлена.

Про наявність цієї заяви, а також її змісту, позивачу ОСОБА_1 було відомо або ж повинно було бути відомо на момент укладення договору, оскільки про факт подання такої заяви зазначено в самому договорі, який підписано ОСОБА_1 .

Враховуючи вказане, суд вважає, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів для спростування презумпції спільності майна набутого під час шлюбу, а відтак, спірний житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 було набуто 5 червня 2015 року у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Неприпустимість позбавлення права власності крім випадків, встановлених Конституцією України та законом віднесено до загальних засад цивільного законодавства (пункт 2 частини 1 статті 3 ЦК України), а також є складовою принципу непорушності права власності (частина 1 статті 321 ЦК України).

Суд зазначає, що докази надані позивачем не є переконливими, доказування не може грунтуватися на припущеннях і суд є судом факту.

Суд висновує, що зважаючи на те, що позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог щодо визнання особистою приватною власністю житлового будинку, позов задоволенню не підлягає.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору у справі не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 279, 280, 354-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення через Маловисківський суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації місце проживання: АДРЕСА_2 );

відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Д.М. Кратко