Справа №489/2925/22
Провадження №2/489/574/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,

встановив:

Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, яким просила: виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек щодо належного ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , а саме:

Скасувати обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно:

- номер запису обтяження:4276668 (дата державної реєстрації 04.02.2008, підстава для державної реєстрації іпотечний договір, серія та номер: 706, виданий 04.02.2008, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., Договір з АКБ «Форум», заборона № 1 від 04 лютого 2008 року, архівний реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 6516899);

- номер запису:4276625 (дата державної реєстрації 21.03.2006, підстава для державної реєстрації іпотечний договір, серія та номер: 635, виданий 20.03.2006, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., Договір з АКБ «Форум», заборона № 15 від 20 березня 2006 року, архівний реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 2990994);

Виключити з державного реєстру іпотек запис:

- номер запису про іпотеку: 4276743 (дата державної реєстрації: 04.02.2008, підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер: 706, виданий 04.02.2008, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., архівний реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек: 6516963);

- номер запису про іпотеку: 4276720 (дата державної реєстрації: 21.03.2006, підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер: 635, виданий 20.03.2006, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., архівний реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек: 2991055).

Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 було придбано на прилюдних торгах по реалізації предмета іпотеки в межах виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа, яке знаходилося на виконанні Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м. На підставі Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Павлюк П.М. від 07.11.2013, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. було видано свідоцтво від 16.01.2014, зареєстровано в реєстрі за № 42 та право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 08 листопада 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса з питанням посвідчення договору купівлі продажу спірної квартири. Проте, приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вказані записи, які просимо скасувати. Позивачка надіслала звернення до Національного Банку України з питанням щодо надання інформації стосовно ліквідації ПАТ «Банк «Форум», на що було отримано відповідь, зокрема, що 04.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк «Форум» як юридичної особи. 08 жовтня 2022 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про зняття обтяжень з нерухомого майна. Відповідачем надано відповідь, відповідно до якої станом на 17.10.2022 у державного виконавця відсутні права для вилучення зареєстрованих записів про обтяження квартири АДРЕСА_1 .

Від представника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем ОСОБА_1 на прилюдних торгах по реалізації предмета іпотеки в межах виконавчого провадження, яке знаходилося у Ленінському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Згідно інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі іпотечних договорів приватним нотаріусом Іскрицькою Г.В. було внесено два записи про іпотеку, іпотеко держателем, за якими є АКБ «Форум». Іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, це інший вид обтяження ніж арешт нерухомого майна, який виноситься державним виконавцем під час виконання виконавчого провадження, має інший порядок зняття. Норми ст.. 59 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають вилучення державним виконавцем обтяження іпотеки. Законодавець чітко зазначив випадок коли державний виконавець є державним реєстратором, тільки у разі накладення/зняття виконавцем арешту. У всіх інших випадках, включаючи і зняття іпотеки, реєстратором може бути виключно нотаріус або громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав. Згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ № 868 від 17.10.2013, який діяв під час реалізації квартири боржника, державний виконавець взагалі не був визначений законом, як державний реєстратор, відповідно не міг проводити та не проводив дій стосовно реалізації обтяження іпотекою. Таким чином, у державного виконавця відсутні права для вилучення зареєстрованих записів про обтяження іпотекою та про обтяження забороною відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 20.10.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.11.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.04.2023, залучено в якості співвідповідача Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Як вбачається з протоколу № 11/245/13/і-245 проведення прилюдних торгів Миколаївської філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 21.10.2013, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м.

16 січня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В., на підставі Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Павлюк П.М. від 07.11.2013, видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 42.

Представниця позивачки вказує, що ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з питанням посвідчення договору купівлі продажу спірної квартири. Проте, їй було відмовлено у посвідченні вказаного договору.

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскрицької Г.В. від 08.11.2021 за вих. 162/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у посвідчені від її імені договору купівлі продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, міститься запис про обтяження квартири АДРЕСА_1 , внесений на підставі Договору іпотеки від 04.02.2008 укладений АКБ «Форум».

Згідно листа Національного банку України, за інформацією, розміщеною Фондом на офіційному сайті в розділі «Виведення банків з ринку», відповідно до ст.. 53 Закону про фонд, 04.07.2019 до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк «Форум» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Станом на 04.01.2022 Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, що став правонаступником ПАТ «Банк «Форум».

08 жовтня 2022 року представниця ОСОБА_1 адвоката Буряченко Т.М. звернулася до Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про здійснення реєстрації припинення записів про іпотеку та заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.10.2022 за вих. № 29849, станом на 17.10.2022 у державного виконавця відсутні права для вилучення зареєстрованих записів про обтяження квартири іпотекою та про обтяження квартири забороною відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно квартири АДРЕСА_1 .

15 лютого 2023 року представниця ОСОБА_1 адвоката Буряченко Т.М. звернулася до Департаменту з надання адміністративних послуг ММР з заявою про зняття обтяжень з квартири АДРЕСА_1 .

Згідно листа Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 22.02.2023 за вих. № 19.03.02-03/613/23, для державної реєстрації припинення обтяження у вигляді іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна на підставі рішення суду, що набрало законної сили, необхідно звернутися безпосередньо заявнику до суб`єкта державної реєстрації у визначеному чинним законодавством порядку.

У відповідності до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст.. 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону.

Згідно ст.. 50 Закону України «Про іпотеку» Після продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем".

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 09.11.2022, на іпотечне майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16.01.2014, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 42, накладено арешт на підставі Договору іпотеки від 04.02.2008. Іпотекодержатель: АКБ «Форум», боржник ОСОБА_2 , майновий поручитель ОСОБА_3 .

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. ( ч. 1,2 ст. 321 ЦК України)

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).

Згідно ч.1,2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. (пп.1 п.2 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред.. яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97/ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 09.11.2022, інформацію про державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень зареєстровано приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Ганною Василівною.

Отже, належним відповідачем у спорах щодо оскарження нотаріального акта є не нотаріус, а суб`єкт спірних матеріальних правовідносин, на користь якого було вчинено нотаріальну дію та видано відповідний нотаріальний акт, що, на думку позивача, порушує його право; нотаріус у таких спорах може залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки рішення судів у таких спорах на нотаріусів не впливають

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 07.07.2020 року, справа № 438/610/14-ц, провадження № 14-577цс19.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в справі № 925/1265/16 (провадження №12-158гс18; постанова Верховного Суду від 22.08.2018) право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Велика Палата Верховного Суду у п. 74 постанови від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи викладене, оскільки діюче законодавство в галузі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно передбачає скасування державної реєстрації на підставі рішення суду, а також враховуючи, що право власності набуто ОСОБА_1 на підставі прилюдних торгів, які не оскаржені, їх не визнано недійсними, а тому позовні вимоги до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) слід відмовити, оскільки в рамках виконавчого провадження № 28628339, скасовано арешт накладений державним виконавцем від 14.11.2013.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 142, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію речового права задовольнити.

Виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек щодо належного ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , а саме скасувати обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно:

- номер запису обтяження:4276668 (дата державної реєстрації 04.02.2008, підстава для державної реєстрації іпотечний договір, серія та номер: 706, виданий 04.02.2008, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., Договір з АКБ «Форум», заборона № 1 від 04 лютого 2008 року, архівний реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 6516899);

- номер запису:4276625 (дата державної реєстрації 21.03.2006, підстава для державної реєстрації іпотечний договір, серія та номер: 635, виданий 20.03.2006, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., Договір з АКБ «Форум», заборона № 15 від 20 березня 2006 року, архівний реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 2990994);

Виключити з державного реєстру іпотек записи:

- номер запису про іпотеку: 4276743 (дата державної реєстрації: 04.02.2008, підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер: 706, виданий 04.02.2008, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., архівний реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек: 6516963);

- номер запису про іпотеку: 4276720 (дата державної реєстрації: 21.03.2006, підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер: 635, виданий 20.03.2006, видавник приватний нотаріус Захаренко І.В., архівний реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек: 2991055).

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61.

Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено «22» травня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева