Справа №351/1197/22
Номер провадження №2/351/75/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Сегіна І.Р.,

з участю секретаря - Том`юк С.М.

представника позивача- ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Снятинського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що 27.06.2022р. біля 10.00 год. на території приватного виробничо-орендного виробництва «Відродження», що за адресою: с. Підвисоке, Коломийського району, відповідач пошкодив вхідні двері. Вказаний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом старшого дільничного сектора превенції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Мурги М.

Постановою Снятинського районного суду від 14.07.2022р. ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2 27.06.2022р. біля 10.00 год. в с. Підвисоке на території підприємства «Відродження» голосно кричав та ображав присутніх громадян, пошкодив вхідні двері.

Своїми діями відповідач спричинив йому матеріальну шкоду, оскільки необхідно замінити вхідні двері. Вартість дверей становить 15 700 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в розмірі 15 700 грн., а також, стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що відповідачем завдано матеріальну шкоду підприємству, а позивач ОСОБА_4 є керівником ПВОП «Відродження». Чи є позивач засновником підприємства їй не відомо.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили.

Відповідач пояснив, що двері не виламував. 27.06.2022р. приїхав до ПВОП «Відродження», до позивача, з вимогою про повернення йому майна в рахунок майнових паїв колишнього колгоспного двору. Перебував у нетверезому стані, сварився із позивачем, однак нічого не ламав, в т.ч. дверей. Зазначив, що в судовому засіданні при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення він не був присутнім. Також, вказав, що двері у будівлі є нерозпайовані та належать всім пайовикам.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не визнає факт ушкодження дверей, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що матеріальна шкода підприємству не завдана. Рахунок-фактура, який позивач надав в якості доказу, не свідчить про понесені позивачем витрати, а також не свідчить про те, що фактура має відношення до дверей на ПВОП «Відродження».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адімінстративне правопорушення серії ВАБ № 436918 від 27.06.2022 ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорпушення, передбачене ст. 173 КУпАП, яке виразилося в тому, що він 27.06.2022рр. біля 10.00 год. в с. Підвисоке Коломийського району, на території ПВОП «Відродження» голосно кричав, ображав всіх присутніх, принижував їхню честь та гідність, а також пошкодив вхідні двері. Згідно протоколу вказаним правопорушенням матеріальної шкоди не заподіяно.

Відповідно до постанови Снятинського районного суду від 14.07.2022р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП із накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн..

Згідно рахунку на оплату № ВВ-00021 від 29.06.2022р. вказано, що вартість дверей броньованих з утепленням рами та порогу «TERMOSTILL» становить 15 700, 00 грн.. Постачальник: ПП «Вікналенд-С». Однак, в даному рахунку не вказано, хто є покупцем та які саме двері ушкоджені, а також, що дані двері належать до приміщення ПВОП «Відродження».

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником ПВОП «Відродження» є ОСОБА_4 ..

Із показів свідка ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем був словесний спір, очевидцем якого він був, знаходячись неподалів, за 100 метрів. Бачив працівників поліції. Бійки між сторонами не було. Спір був через те, що ОСОБА_4 не повертає людям майнові паї. Дана подія відбувалася біля приміщення колишньої їдальні, двері в приміщення ПВОП «Відродження» пошкоджені не були. ОСОБА_2 їх не пошкоджував. Працівники поліції припиняли хуліганські дії ОСОБА_2 , бо він кричав. По дверях не бив і вони пошкоджені не були. Зазначив, що заміна старих дверей на нові не проводилась.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9).

За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що доказів того, що пошкоджені двері знаходились на будівлі ПВОП «Відродження» позивачем не надано, які і не надано доказів завданої шкоди, внаслідок пошкодження дверей.

Крім того, рахунок-фактура, наданий позивачем є нічим іншим, як тільки ціною за вказані двері. Однак, в даному рахунку немає назви покупця, а також, до даного рахунку не долучено доказів оплати позивачем вартості дверей, тобто понесених ним витрат.

Згідно ч.1 ст. 256 КупАП якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Також, судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про те, що протиправними діями відповідача позивачу завдано майнову шкоду. В графі зазначено: « Матеріальну шкоду не заподіяно».

Відповідно до статті 1192 ЦК України, на яку також послався позивач, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, для відшкодування реальної вартості пошкодженого майна позивач має довести, що майно втрачено.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів участі відповідача у пошкодженні належного позивачу майна, розміру завданої пошкодженням цього майна шкоди, а також того, що відповідач є заподіювачем шкоди, приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати позивача, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ігор СЕГІН