ПОСТАНОВА

іменем України

23 травня 2023 року м. Кропивницький

справа № 468/315/22-ц

провадження № 22-ц/4809/453/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач -Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року у складі судді Лусти С.А.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулися до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі по тексту ТОВ СК «Альфа-Гарант») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В обґрунтування заявленого позову посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 години 55 хвилин в Миколаївській області на 34 км автодороги сполученням «Калинівка-Снігурівка-Березнегувате» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 211СDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_5 , автомобілем марки «DAFXF95.430», реєстраційний знак НОМЕР_2 , у з`єднані з напівпричепом «BodexKis3WA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , та автомобілем марки «Камаз5320», реєстраційний знак НОМЕР_4 , із причепом марки «ГКБ-8350», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 211СDI» ОСОБА_8 загинула. На час ДТП відповідальність водія ОСОБА_5 за спричинену шкоду була застрахована відповідачем за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті вищевказаної ДТП та наслідків від неї, чоловікові загиблої - ОСОБА_1 , малолітнім дітям - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та матері загиблої - ОСОБА_4 було завдано значної та непоправної шкоди, у зв`язку з чим у них виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Посилаючись на зазначені обставини просили суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн; на користь малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн та шкоду у зв`язку зі смертю годувальника, у розмірі 108000 грн; на користь малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн та шкоду у зв`язку зі смертю годувальника, у розмірі 108000 грн; на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 рокупозовну заяву задоволено. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн; на користь малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн та шкоду у зв`язку зі смертю годувальника у розмірі 108 000 грн; на користь малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн та шкоду у зв`язку зі смертю годувальника у розмірі 108000 грн; на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 11000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ТОВ СК «Альфа-Гарант» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 вересня 2021 року №0000367 та довідки про дорожньо-транспортну пригоду №419975, виданої Управлінням патрульної поліції у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 години 50 хвилин на 34 км автодороги Т-1508 «Калинівка - Снігурівка - Березнегувате» на території Баштанського району Миколаївської області водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у з`єднанні з напівпричепом «BODEX KIS 3 WA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , та з причепом «ГКБ 8350», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який був у з`єднанні з автомобілем марки «КАМАЗ-5320», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в результаті чого четверо осіб загинуло на місці пригоди, серед яких була ОСОБА_8 (а.с.11-14).

Факт смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Широке Баштанського району Миколаївської області підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01 жовтня 2021 року серії НОМЕР_6 , виданого Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.20).

Причиною смерті ОСОБА_8 , 1994 року народження, стала політравма голови, грудної клітини, живота та кінцівок у вигляді численних розривів внутрішніх органів, численних забоїв голови, тулуба та нижніх кінців, які були ускладнені розвитком травматичного шоку, що спричинило гостре порушення, а потім зупинку серцевої діяльності, дихання, функції центральної нервової системи. Чисельність, локалізація ушкоджень, механізм їх утворення, відсутність ознак переїзду, свідчать про те, що вони утворилися в результаті транспортної травми, а саме травми в салоні автомобіля, де місцем первинного удару явилась передня поверхня тіла. Про зазначене свідчить копія висновку експерта обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради від 09 листопада 2021 року №108 (а.с.15-18).

На момент смерті ОСОБА_8 до кола осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблої входили: мати - ОСОБА_4 , чоловік - ОСОБА_1 , діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується заявою про склад сім`ї від 04 жовтня 2021 року (а.с.21).

ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 28 березня 2013 року, виданого Калузькою сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.25).

Загибла ОСОБА_8 була матір`ю малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_7 , виданого виконавчим комітетом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 04 липня 2013 року, та серії НОМЕР_8 , виданого виконавчим комітетом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 03 вересня 2015 року. Батьком дітей є позивач - ОСОБА_1 (а.с.28,29).

ОСОБА_4 є матір`ю померлої ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , виданого ВРАГС м. Миколаїв та копією свідоцтва про шлюб від 28 березня 2013 року, виданого Калузькою сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.22,25).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 211СDI», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР №007579664, який станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 був діючим, в межах ліміту за шкоду життю та здоров`ю 260000,00 грн у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.19,87).

13 жовтня 2021 року мати загиблої ОСОБА_4 , чоловік загиблої ОСОБА_1 та діти загиблої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діяв батько - ОСОБА_1 , звернулись до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, надавши необхідні документи для виплати. Листом від 16 листопада 2021 року №12/4650 ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило, що строк для прийняття відповідного рішення за вищевказаною подією припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили, а також подання оригіналів або завірених належним чином необхідних документів (а.с.31-41).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на день настання страхового випадку, дійшов висновку про те, що вимоги позивачів про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини.

За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року по справі № 195/646/19, провадження № 61-23294св19.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується у разі, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Встановивши, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей, а також матері померлої - ОСОБА_4 заподіяно шкоди, пов`язаної зі смертю дружини позивача, матері малолітніх дітей та дочки цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу, була застрахована у відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що така подія є страховою та у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачам шкоду, заподіяну смертю потерпілого.

Зокрема, визначаючи розмір відшкодування, суд першої інстанції правильно виходив із того, що із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із смертю годувальника до відповідача звернулися двоє малолітніх дітей загиблої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, відповідно до статей 1187, 1200 ЦК України та статей 6, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, пропорційно своїй частці.

З урахуванням мінімальної заробітної плати, встановленої ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» суд дійшов правильного висновку, що малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє позивач ОСОБА_1 , мають право на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок смерті потерпілої як годувальника, у розмірі 216000 грн, а саме по 108000 грн на кожну дитину.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Пунктом 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на момент ДТП до складу сім`ї загиблої ОСОБА_8 входили мати - ОСОБА_4 , чоловік - ОСОБА_1 , діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому вони мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, у розмірі по 11000 грн на кожного, що не перевищує суму страхового ліміту - 260000 грн.

Доводи апеляційної скарги ТОВ СК «Альфа-Гарант» щодо передчасного прийняття судом рішення про відшкодування страховиком шкоди з огляду на відсутність вироку суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, та невстановлення вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, є помилковими з огляду на вимоги частини другої статті 1167 та частини п`ятої статті 1187 ЦК України.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2019 року у справі №352/342/17.

Крім того, положення ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача, а страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення її з відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що смерть потерпілої настала внаслідок ДТП, факт страхового випадку зафіксовано правоохоронними органами, а тому відсутність у матеріалах справи доказів притягнення винної особи до кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження відносно неї, не може бути підставою для відмови у відшкодуванні завданої позивачам шкоди у межах суми страхового відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко