Провадження № 2/522/1487/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

До суду 28.12.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, у якому просив ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що він з 11.08.2022 року став власником квартири АДРЕСА_2 . На момент укладення договору купівлі-продажу зареєстрованих осіб у спірній квартирі не було. 12.08.2022 року здійснивши спробу потрапити до власної квартири він зіткнувся із протистоянням з боку колишнього власника (відповідача по справі) ОСОБА_2 , який відмовився впускати його до квартири та пропонував йому вести переговори по цьому питанню з його адвокатом - Главацьким Юрієм. Тривалі переговори з адвокатом ні до чого не привели. Вважає, що відповідач незаконно його не впускає до приміщення, чим чинить перешкоди у користуванні майном.

Справу суддя отримала 29.12.2023 року.

До суду 17.01.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 25.09.1991 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначену відповідь суддя отримала 18.01.2023 року.

Ухвалою суду від 19.01.2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 20.02.2023 року.

02.02.2023 року від позивача надійшла заява, в якій просив долучити до матеріалів справи відповідь з поліції.

20.02.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Главацький Ю.А. через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив залучити до участі у справі ОСОБА_3 , у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог.

Також 20.02.2023 року представник відповідача надав клопотання, в якому просив зупинити провадження по даній справі до моменту прийняття наказу Міністерством юстиції України за наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 колегією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

У підготовчому засіданні 20.02.2023 року був присутній ОСОБА_1 , просив долучити до матеріалів справи відповідь з поліції. Проти клопотання представника відповідача про залучення до третьої особи та зупинення провадження у справі заперечував, надав суду відповідь про відмову у задоволенні скарги від 17.01.2023 року, зазначивши, що відповідь він отримав на електронну адресу від нотаріуса Горда І.В. та роздрукував.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Главацький Ю.А. у підготовчому засіданні не заперечував проти клопотання позивача про долучення відповіді. Підтримав клопотання про залучення третьої особи, та просив залучити у якості третьої особи ОСОБА_4 . Просив задовольнити клопотання та зупинити провадження по даній справі до моменту винесення рішення Міністерством юстиції. Проти долучення відповіді не заперечував, проте зазначив, що в нього є сумніви стосовно цього документу, оскільки він містить невідому інформацію. Просив суд оголосити перерву, для перевірки дійсності наданої відповіді.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання позивача та долучено до матеріалів справи відповідь з поліці та згідно ст.53 ЦПК України залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи. Також задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 13.03.2023 року з метою належного сповіщення третьої особи.

У підготовчому засіданні 13.03.2023 року був присутній ОСОБА_1 , позов підтримав в повному обсязі, та просив суд прийняти до уваги рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 29.01.2021 року, в якому зазначено, що сторони проживають окремо. Вважає можливим закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Главацький Ю.А. позов не визнав, проти долучення до матеріалів справи розрахунку та довідки не заперечував. Зазначив, що він відкликає клопотання про зупинення провадження у даній справі, оскільки є відмова з Міністерства юстиції. Заявив клопотання, в якому просив суд надати йому час на підготовку відзиву. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті заперечував.

Представник позивача адвокат Галайчук Г.С. у підготовчому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила долучити до матеріалів справи попередній розрахунок судових витрат та інформаційну довідку про наявність у відповідача іншого майна. Проти клопотання представника відповідача про надання часу на підготовку відзиву заперечувала. Вважає можливим закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи попередній орієнтований розрахунок судових витрат та інформаційну довідку з державного реєстру від 27.01.2023 року. Відмовлено у клопотанні представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки судом виконанні належним чином вимоги щодо прав відповідача на відзив, яким останній не скористався.

Ухвалою суду від 13.03.2023 року підготовче засідання закрито та призначено до судового розгляду по суті на 19.04.2023 року.

19.04.2023 року від представника відповідача адвоката Главацького Ю.А. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому просив зупинити провадження по даній справі до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус ОМНО Горда Ірина Володимирівна про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу.

У судовому засіданні 19.04.2023 року були присутні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Галайчук Г.С., а також представник відповідача адвокат Главацький Ю.А.

Протокольною ухвалою суду ухвалено згідно ч.1 ст.223 ЦПК України проводити судове засідання у відсутності третьої особи ОСОБА_3 , яка не повідомила причини неявки.

Представник відповідача адвокат Главацький Ю.А. підтримав подане клопотання про зупинення провадження, та просив зупинити провадження по справі до винесення рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус ОМНО Горда Ірина Володимирівна про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу. Зазначив, що номеру справи ще не має, оскільки тільки 19.04.2023 року подали позов до Приморського районного суду.

Представник позивача адвокат Галайчук Г.С. заперечувала щодо задоволення клопотання про зупинення провадження по справі, оскільки тільки в день засідання 19.04.2023 року цей позов було подано до суду, провадження ще по ньому не відкрито, а тому дане клопотання передчасне. Просила відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження.

Позивач підтримав свого адвоката та також просив відмовити у зупиненні провадження.

Ухвалою суду від 19.04.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Главацького Юрія Анатолійовича про зупинення провадження відмовлено.

Після проголошення ухвали суду було продовжено судове засідання.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що з 11.08.2022 року він набув право власності спірної квартири, яку придбав у ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС». На час покупки, у спірній квартирі ніхто не був зареєстрований. До придбання квартири неодноразово спілкувався з відповідачем та його адвокатом, викликав поліцію. Відповідач не впускає його у спірну квартиру. Зазначив, що вони надавали до суду розрахунок судових витрат. Просив позовну заяву задовольнити

Представник позивача адвокат Галайчук Г.С. у судовому засіданні пояснення позивача підтримала, а також зазначила, що позивач володіє спірною квартирою на законних підставах та договір купівлі-продажу є чинним, а тому позивач має право на проживання в ній як власник. Також позивачем були звернення до поліції з приводу не допущення його до спірної квартири. Просила позов задовольнити та стягнути судові витрати на правничу допомогу.

Представник відповідача адвокат Главацький Ю.А. у судовому засіданні пояснив, що позов не визнають. Зазначив, що сьогодні 19.04.2023 року ними був поданий позов ОСОБА_2 до ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус ОМНО Горда Ірина Володимирівна про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу. Відповідач був власником спірної квартири з 05.11.2011 року. Вважають, що договір купівлі продажу на спірну квартиру, укладений 11.08.2022 року між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 є незаконним, і ці дії ними були оскаржені до Міністерства юстиції України, проте їм було відмовлено, у зв`язку з чим ними 19.04.2023 року і було подано позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси. У задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що предметом позову є спір щодо користування квартирою АДРЕСА_2 , що складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень житловою площею 56,5кв.м, загальною площею 1007,7кв.м.

Судом встановлено, що 10.04.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №1126., відповідно до якого, ОСОБА_2 купив за 187 906грн. квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох кімнат, загальна площа квартири 100,7кв.м., житлова площа 56,5кв.м. (а.с.26,26).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10377177 від 12.04.2006 року, власник квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2006 року, реєстраційний номер якого №1126. (а.с.27)

Згідно з свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси 06.10.1995 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (прізвище після шлюбу стало ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.24)

Рішенням Приморського районного суду від 29.01.2021 року по справі №522/21929/20 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №532. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено « ОСОБА_7 ».

Як вбачається з Відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Т7-114734-ю/л від 28.07.2022 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданих ТОВ «Консалт Солюшенс», за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований. (а.с.6) .

Також судом встановлено, що 11.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №1708, відповідно до якого, ТОВ «Консалт Солюшенс» передав у власність (продав), а ОСОБА_1 прийняв (купив) за 942 589грн. у особисту приватну власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень. Загальна площа квартири 100,7кв.м., житлова площа квартири 56,5кв.м. (а.с.4)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М . 11.08.2022 року, номер інформаційної довідки: 307163525, право власності продавця на вказану нерухомість, станом на 11.08.2022 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. 03.11.2021 року. Номер запису про право власності: 44871860.

Відповідно до Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №307167945 від 11.08.2022 року, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с.5)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №315602001 від 20.11.2022 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень відсутні. (а.с.37)

У зв`язку з неправомірними діями Вiдповiдача, Позивачем було направлено відповідне звернення до правоохоронних органів. З відповіді ГУ НП в Одеській області ВП №1 Одеського районного управління поліції №1 №60-6-14191 від 22.12.2022 року, адресованої ОСОБА_1 вбачається, що 17.12.2022 року до відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 щодо виниклих спірних питань щодо мешкання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 , який відмовляється звільняти її. Дане звернення зареєстровано до ВП №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за №14191 від 17.12.2022 року. У вказаній відповіді зазначено, що на підставі ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» було проведено перевірку, в результаті якої, було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли цивільно-правові відносини. У зв`язку з чим, громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено, що з метою примусового виселення громадянина ОСОБА_2 з квартири необхідно звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. (а.с.19).

31.12.2021 року адвокатом Нікіпеловою К.Є., в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України була подана скарга на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, а саме на те, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) з індексним номером 61394012 від 05.11.2021 року на користь ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» права власності на предмет іпотеки. Тобто, з 03.11.2021 року ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» стало власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 і одночасно за наслідками вищезазначеного рішення із приватної власності ОСОБА_2 вказана квартира вибула. Вважали, що державна реєстрація за ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» права власності на предмет іпотеки, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 проведена державним реєстратором без дотримання положень діючого законодавства. У зв`язку з чим, просила провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гордої І.В. та скасувати вказане рішення. (а.с.31-33).

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №240/7 від 17.01.2023 року про відмову у задоволенні скарги, було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 від 31.12.2021 року, оскільки рішення від 05.11.2021 року №61394012, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав. (а.с.41).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно частин 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Як визначено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно дост.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

В силу положень частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.155 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Звертаючись з позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилався на те, що відповідач перешкоджає йому у вільному доступі до спірної квартири.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, N 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року).

ЄСПЛ неодноразово зазначав про те, що концепція "житла" за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. "Житло" - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому, чи є місце конкретного проживання "житлом", що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків із конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі "Баклі проти Сполученого Королівства" від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Отже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 користуватись квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та протидіють його вселенню.

Внаслідок дій відповідача, які полягають у створенні перешкод позивачу у вільному доступі до власної квартири, позивач фактично позбавлений можливості користуватись належним йому майном.

Оскільки судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири, його право власності не оспорено в установленому законом порядку, тому відповідно до вимог частини 1 статті 383 ЦК України він має право використовувати помешкання для власного проживання (і проживання членів своєї сім`ї). Таке право позивача в силу частини 4 статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України є непорушним, і він не може бути протиправно його позбавлений або обмежений у його здійсненні.

За такого суд, оцінивши наявні у справі докази в їх взаємозв`язку та сукупності, дійшов висновку про доведеність позовних вимог та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження понесених позивачем витрат, надано договір №19/12/2022-1 про надання правничої допомоги від 19.12.2022 року, укладений між Адвокатським бюро «Галайчук Ганни Сергіївни» та ОСОБА_1 , додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №19/12/2022-1 від 19.12.2022 року, прибутковий касовий ордер №19/12/2022 від 19.12.2022 та квитанцію до вказаного прибуткового касового ордера на суму 20 000грн.

Згідно п.1.1 Договору про надання правничої допомоги №19/12/2022-1 від 19.12.2022 року, предметом договору є правнича допомога щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири за адресою: АДРЕСА_1 :

-надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

-складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

-складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

-представництва та захисту інтересів в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, органах державної виконавчої служби, органах внутрішніх справ, та усіх інших правоохоронних органах України з будь-яких питань.

Відповідно п.3.1. вказаного договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору.

Як вбачається з п.1 додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №19/12/2022-1 від 19.12.2022 року, за надання правничої допомоги, клієнт виплачує бюро гонорар в сумі 20 000грн.

Пункт 2 вказаної додаткової угоди передбачає порядок оплати гонорару: клієнт сплачує бюро грошові кошти, в розмірі 100% гонорару, зазначеному в п.1 Додаткової угоди№1, у підтвердження чого бюро надає йому квитанцію до прибуткового касового ордеру.

Відповідно до прибуткового касового ордеру №19/12/2022 від 19.12.2022 року, ОСОБА_1 сплатив 20 000грн на підставі Договору про надання правничої допомоги №19/12/2022-1 від 19.12.2022 року.

Враховуючи вказане, суд вбачає вказану суму обґрунтованою.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Керуючись 1, 3, 10, 15-16, 316, 317, 318, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76-82, 89, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення задовольнити.

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 24.04.2023 року.

Суддя: Домусчі Л.В.