29.05.2023 227/2830/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Притуляка С.А.

за участю секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Добропілля подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Мотивуючи подання, приватний виконавець посилається на те, що в неї на виконанні знаходиться виконавче провадження № 65406599 з виконання виконавчого листа № 227/2830/17 виданого 18.01.2018 Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №IKAPUG.209459.001 від 26.12.2013 року у розмірі 353 282,06 грн., яка складається з 138645,60 грн. поточної заборгованості по тілу кредиту; 80260,71 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту; 1384,53 грн. поточної заборгованості за процентами по кредиту; 107019,44 грн., простроченої заборгованості за процентами; 25971,78 грн. простроченої заборгованості за комісією по кредиту.

13.05.2021р. відкрито виконавче провадження № 65406599 та винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "Універсал Банк", "ОКСІ Банк", АТ "ТАСкомбанк", ПАТ АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК", ПАТ "Банк Восток", АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК".

17.05.2021р. винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ "Ощадбанк", АТ "ПУМБ", а також про розшук автомобілів боржника - SUBARU, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; BMW, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

20.05.2023р. винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

01.11.2021р. винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ "Універсал Банк", АТ "ОКСІ Банк", АТ "ТАСкомбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ АКБ "ІНДУСТРІАЛБАНК", "Банк Восток", АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК", АТ АКБ "Львів", АТ "КРЕДОБАНК", АТ "ОТП Банк", АТ «ІДЕЯ БАНК», АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ "УКРСИББАНК".

01.11.2021р. винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ "Укрексімбанк", АТ "СІТІБАНК", АТ "ІНГ Банк Україна", АТ "УКРГАЗБАНК", АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", АТ "Дойче Банк ДБУ", АТ "АЛЬФА-БАНК", АТ "ПРАВЕКС БАНК", АБ "ПІВДЕННИЙ", АТ "СБЕРБАНК", АТ "А - БАНК", ПАТ "ПРОМІНВЕСТБАНК".

У вищезазначених банках відсутні відкриті рахунки боржника.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до інформації МВС за боржником зареєстровано транспортні засоби SUBARU, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; BMW, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На запит приватного виконавця, щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що відомості щодо перетинання кордону боржником з 13.05.2021 по: 01.11.2021 відсутні.

17.05.2021р. направлено вимогу до Міністерства соціальної політики про перебування на обліку як внутрішньо переміщена особа. Відповіддю від 25.05.2021 Мінсоцполітики повідомлено, що боржник не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

19.11.2021р.приватним виконавцем направлено запит до Головного управління ДМС у Донецькій області про надання відомостей про надання інформації щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також відомості про реєстрацію місця проживання громадянина України боржника. Відповіддю від повідомлено, що боржник отримав паспорт для виїзду за кордон строком дії до 25.12.2024.

16.01.2023р. направлено вимогу до Національної соціальної сервісної служби України про перебування на обліку як внутрішньо переміщена особа. Відповіддю від

16.01.2023р. повідомлено, що боржник не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

16.01.2023р.направлено вимогу до Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону. Відповіддю ДПСУ від 18.01.2023 повідомлено про відсутність відомостей про перетинання державного кордону боржником.

16.01.2023р. приватним виконавцем направлено вимогу до Держпродспоживслужби щодо надання інформації щодо наявності за боржником тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів. Відповіддю від 19.01.2023 повідомлено що за боржником зареєстровано Трактор колісний 1992 року випуску (Донецька область).

16.01.2023р. направлено вимогу до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області надати інформацію про осіб-боржників, які отримують пенсії, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника. Відповіддю від 24.01.2023 повідомлено, що боржник не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, відомості щодо місця роботи відсутні.

16.01.2023р. направлено вимогу до Департаменту інформаційних технологій УМВС України надати інформацію про перебування на обліку в органах внутрішніх справ; оголошення у розшук в рамках кримінального провадження; про перебування в місцях позбавлення волі. Відповіддю від 19.01.2023 повідомлено, що станом на

18.01.2023р. за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» в установах виконання покарань та в розшуку боржник не перебуває.

Станом на день звернення до суду з даним поданням боржником жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі або частково виконання не вчинено, що вказує на ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до виконавчого листа боржник зареєстрований в АДРЕСА_1 , тобто на непідконтрольній території України, куди «Укрпошта» тимчасово не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення йому постанови про відкриття виконаного провадження відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Про ухилення боржника від виконання судового рішення, на думку приватного виконавця, свідчить також те, що боржник був обізнаний про кредитні зобов`язання, має можливість отримати інформацію щодо себе на державних інтернет-ресурсах, не здійснює реєстрацію на підконтрольній території України.

З метою повного, своєчасного виконання рішення суду, приватний виконавець просить оголосити розшук боржника ОСОБА_1 .

В судові засідання сторони не з`являлися. Боржник, у відповідності до частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», повідомлявся про дату, час та місце розгляду подання шляхом розміщення на веб-сайті «Судова влада» на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Приватний виконавець надала заяву про розгляд заяви за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надаючи оцінку обґрунтованості заяви про розшук боржника, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється приватним виконавцем, боржник зареєстрований в АДРЕСА_1 , тобто на тимчасово непідконтрольній території України.

Відомості про перереєстрацію боржника як внутрішньо переміщеної особи не виявлено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. посилалася на ухилення ним від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Приватним виконавцем не було надано доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу та його наміру ухилятися від виконання покладених на нього зобов`язань, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника. Як не надано і доказів того, що боржник обізнаний про стягнення з нього судовим рішенням боргу та відкриття виконавчого провадження.

Приватним виконавцем надано докази вжиття нею усіх можливих дій з виконання рішення, однак вони свідчать про виконання приватним виконавцем своїх обов`язків та не доводять ухилення боржника від виконання судового рішення.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржник вчиняв дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, та наявності у нього можливості виконати це рішення.

Крім того, заявницею не доведено факту належного повідомлення та підтвердження отримання ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику приватного виконавця.

Щодо посилань приватного виконавця на постанову Верховного Суду від 29.06.2022р. №225/890/21, в якій зроблено висновок про те, що обов`язок повідомлення приватному виконавцю зміненої адреси проживання покладається на боржника, суд зазначає, що в зазначеній справі розглядалося питання щодо законності скасування постанови про відкриття виконавчого провадження або про арешт коштів боржника через порушення приватним виконавцем порядку надсилання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів.

При розгляді ж подання приватного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за кордон предметом доказування є інші обставини, а саме факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Питання про законність постанов приватного виконавця, зокрема, про відкриття виконавчого провадження або про арешт коштів боржника не вирішується. І, як вже зазначено вище, відомостей про те, що боржник змінив адресу не встановлено.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Керуючись ст. ст.259-260, 438 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А.Притуляк

29.05.2023