Справа № 305/545/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Чічкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 23 червня 2022 року (у складі судді Марусяк М.О.) за позовом Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу), -

ВСТАНОВИВ:

Тячівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації звернулася до суду з цим позовом у квітні 2022 р.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Рахівської РДА грошові кошти в сумі 192487.50 грн. матеріальної шкоди, заподіяної унаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління соціального захисту населення Рахівської РДА, в порядку зворотної вимоги (регресу).

Заявлена вимога обґрунтована наступними обставинами.

Розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Медвідя В.В. № 18 від 03.02.2020 р. ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації за порушення Присяги державного службовця та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, передбачені пунктами 1 та 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. по справі № 260/431/20 позов ОСОБА_2 до Рахівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, визнано протиправним і скасовано розпорядження голови Рахівської РДА № 18 від 03.02.2020 «Про звільнення ОСОБА_2 », № 19 від 04.02.2020 р. «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 03.02.2020 № 18 «Про звільнення ОСОБА_2 », поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника УСЗН Рахівської РДА з 12.03.2020, стягнуто з Рахівської РДА на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.03.2020 по 23.10.2020 у розмірі 169256,25 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, допущено негайне виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць, що становить 23231,25 гривень.

У подальшому, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 р. апеляційну скаргу Рахівської райдержадміністрації залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. без змін.

Згідно з виконавчим листом, виданим Закарпатським окружним апеляційним судом 26.10.2020 р., Управлінням Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області 25.11.2020 р. проведено безспірне списання коштів із рахунку Рахівської РДА щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць у розмірі 23231,25 гривень. Також, 06.04.2021 р. на підставі виконавчого листа, виданого Закарпатським окружним апеляційним судом 24.03.2021 р., проведено безспірне списання коштів з рахунку Рахівської РДА щодо стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_2 у загальному розмірі 169256,25 гривень. Загалом сума виплат, проведених Рахівською РДА у зв`язку з виплатами щодо незаконного звільнення та вимушеного прогулу ОСОБА_2 , складає 192487,50 гривень.

Відповідач, як посадова особа, на підставі п.8 ст. 134 та ст. 237 КЗпП України несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну оплатою працівнику часу вимушеного прогулу при незаконному звільненні з роботи. Повний розмір збитків і фактично понесених витрат, заподіяних відповідачем, за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 складає 192487,50 гривень і підтверджується повідомленнями про виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника від 25.11.2020 р. та 07.04.2021 р., а також платіжними документами: меморіальним ордером № 1 від 24.11.2020 р. на суму 4181,63 грн., меморіальним ордером № 2 від 24.11.2020 р. на суму 348,47 грн., платіжним дорученням № 3 від 24.11.2020 р. на суму 18701,15 грн., меморіальним ордером № 1 від 05.04.2021 р. на суму 32158,69 грн., меморіальним ордером № 2 від 05.04.2021 р. на суму 2538,84 грн., меморіальним ордером № 3 від 05.04.2021 р. на суму 134558,72 грн.

На посаду голови Рахівської районної державної адміністрації Медвідя В.В. призначено розпорядженням Президента України № 508/2019-рп від 13.12.2019 р., а звільнено з цієї посади розпорядженням Президента України № 520/2020-рп від 25.11.2020 р. Тобто, на теперішній час ОСОБА_1 не обіймає посаду голови місцевої адміністрації, однак це не звільняє його від матеріальної відповідальності перед позивачем за результати трудової діяльності в період перебування на посаді голови Рахівської РДА.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Рахівська районна державна адміністрація Закарпатської області, якою фактично відшкодовано шкоду, завдану іншою особою (колишнім головою РДА ОСОБА_1 ), та яка в зв`язку з цим набула право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У цій справі інтереси держави полягають у необхідності відшкодування винною особою матеріальних збитків, завданих Рахівській РДА виплатами ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу середнього заробітку, оскільки фінансування вказаної установи здійснюється за рахунок державного бюджету України.

Тячівською окружною прокуратурою направлено до Рахівської районної державної адміністрації лист № 07.52-104-114 вих.-22 від 12.01.2022 р. щодо необхідності вжиття відповідних заходів, зокрема й шляхом звернення до суду, проте близько року Рахівською РДА не вживаються заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів, виплачених на користь незаконної звільненої особи. Таким чином, уповноваженим органом не вжито дій щодо самостійного подання до суду відповідного позову, спрямованого на захист інтересів держави, що кваліфікується окружною прокуратурою як бездіяльність. З огляду на викладене, Тячівська окружна прокуратура, реалізуючи надані законом повноваження щодо захисту державних інтересів, звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації про стягнення шкоди, заподіяної незаконним звільненням, у порядку регресу до винної особи.

Рішенням Рахівського районного суду від 23 червня 2022 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області грошові кошти в сумі 192487,50 (сто дев`яносто дві тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 50 копійок матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області у порядку зворотної вимоги (регресу); стягнуто з ОСОБА_1 на користь Тячівської окружної прокуратури витрати по сплаті судового збору в сумі 2887,31 (дві тисячі вісімсот вісімдесят сім) гривень 31 копійку.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення із підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким у позові Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рахівської РДА відмовити.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю, а дії щодо звільнення ОСОБА_2 не були умисні;

-Лише службовим розслідуванням можливо встановити, чи був відповідач винним у незаконному звільненні працівника, проте доказів у підтвердження проведення такої службової перевірки за фактом службової недбалості позивачем не надано;

-Розпорядження № 18 від 03.02.2020 р. «Про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації є колегіальним рішенням, а не прийняте ним, як головою РДА, одноособово.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу керівник Тячівської окружної прокуратури В.Жилкін просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

-Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі № 260/431/20 за позовом ОСОБА_2 до Рахівської РДА визнано протиправним і скасовано розпорядження голови Рахівської РДА Медвідя В.В., тобто саме його дії визнано протиправними, а не дії (рішення) райдержадміністрації, і відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини;

-Рішення про звільнення ОСОБА_2 , яке отримало вираження у формі відповідного розпорядження голови РДА, прийнято ОСОБА_1 одноособово, а не колегіально;

-За фактом виплати ОСОБА_2 коштів за вимушений прогул службове розслідування не проводилося, оскільки на час виплати вказаних коштів ОСОБА_1 у Рахівській РДА вже не працював. Окрім того, Перехідні положення Бюджетного кодексу, на які посилається апелянт, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

У судовому засіданні представник прокуратури М.Роман не визнав апеляційної скарги з підстав, наведених у письмовому відзиві.

Рахівська районна військова адміністрація в особі голови В.Кича просить розглянути справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився утретє, хоча про дату, час і місце такого був належно повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Окрім того, на кожне із трьох судових засідань ОСОБА_1 подавав заяву про чергове відкладення розгляду справи з різних причин. Останню, подану ним заяву, про відкладення розгляду справи через позачергову сесію міської ради колегія суддів розцінює як неявку без поважних причин і вважає необхідним розглянути справу без його присутності та відсутності інших учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором надано обґрунтовані та правові докази того, що незаконними розпорядженнями голови Рахівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 заподіяно державі в особі Рахівської РДА шкоду на загальну суму 192487,50 гривень.

При цьому, судом установлені наступні факти й обставини.

ОСОБА_1 був призначений на посаду голови Рахівської районної державної адміністрації розпорядженням Президента України № 508/2019-рп від 13.12.2019 р.

Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 за № 18 від 03.02.2020 р. ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації за порушення Присяги державного службовця та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, передбачені пунктами 1 та 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», що призвело до порушень, викладених у скарзі ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 , 05 лютого 2020 р.

Розпорядженням Рахівської районної державної адміністрації № 19 від 04.02.2020 р. унесено зміни до вказаного розпорядження, слова «05 лютого 2020 року» замінено словами «першого робочого дня, наступного за днем закінчення тимчасової непрацездатності».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 р. по справі № 260/431/20 адміністративний позов ОСОБА_2 до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково: визнано протиправним та скасовано Розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 18 від 03.02.2020 р. «Про звільнення ОСОБА_2 »; визнано протиправним та скасовано Розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 19 від 04.02.2020 р. «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 03.02.2020 р. № 18 «Про звільнення ОСОБА_2 »; понолено ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області з 12.03.2020 р.; стягнуто з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.03.2020 р. року по 23.10.2020 р. у розмірі 169256,25 (сто шістдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 25 копійок) грн., із проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Стягнуто з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч 00 коп.) грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 р. апеляційну скаргу Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. в адміністративній справі № 260/431/20 без змін.

Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації, О.Небила за № 24-к від 18.05.2021 р. ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації з 12.03.2020 р. Пунктом 4 розпорядження зобов`язано відділ бухгалтерського обліку та автоматизованої обробки інформації управління соціального захисту населення та надання соціальних послуг Рахівської РДА забезпечити фінансування видатків на оплату праці з дня допуску ОСОБА_2 до роботи.

Згідно з виконавчим листом, виданим Закарпатським окружним апеляційним судом 26.10.2020 р. управлінням Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області 25.11.2020 р. проведено безспірне списання коштів з рахунку Рахівської РДА щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць у розмірі 23231,25 гривень. Також, 06.04.2021 р. на підставі виконавчого листа, виданого Закарпатським окружним апеляційним судом 24.03.2021 р., проведено безспірне списання коштів з рахунку Рахівської РДА щодо стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_2 у загальному розмірі 169256,25 гривень. Загальна сума виплат, проведених Рахівською РДА у зв`язку із виплатами щодо незаконного звільнення та вимушеного прогулу ОСОБА_2 , складає 192487,50 гривень, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами.

Розпорядженням Президента України № 520/2020-рп від 25.11.2020 р. ОСОБА_1 звільнено з посади голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 було звільнено із порушенням закону за розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації Медвідя В.В., що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідач як службова особа, яка видала розпорядження про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну установі в зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Аналізуючи заяву ОСОБА_1 від 01.06.2022 р. про застосування строків позовної давності, суд на підставі п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», п.1 Глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України (норма введена Законом № 540-ІХ від 30.03.2020 р.), Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Постанов КМУ за № № 211, 392 та 641 до 19.12.2020 р., Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями) суд визнав, що прокурором, який діє в інтересах держави в особі Рахівської РДА, не пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 у порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно з положеннями п.8 ч.1 ст.134 КЗпП відповідно до законодавства службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівників на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації.

Суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу.

Прямою дійсною шкодою є грошові суми, виплачені звільненому чи переведеному працівникові за період вимушеного прогулу чи виконання нижчеоплачуваної роботи (якщо суд поновив звільненого з роботи працівника або ж визнав переведення неправомірним).

Доводи апеляційної скарги про те, що в разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю, а дії щодо звільнення ОСОБА_2 не були умисні, не заслуговують на увагу в зв`язку з наступним.

У випадку, передбаченому п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України, до відповідальності можна притягти лише службову особу тобто ту, яка наділена організаційно-розпорядчими повноваженнями. Відповідальність настає, якщо шкода підприємству заподіяна у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи та незалежно від форми вини (умисел чи необережність).

Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини (п. 13 Постанови ВСУ № 14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», зі змінами та доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 28.03.1997 р. № 3 і від 03.12.1997 р. № 12).

Колегія суддів відхиляє також і довід апелянта про те, що лише службовим розслідуванням можливо встановити, чи був відповідач винним у незаконному звільненні працівника, проте доказів у підтвердження проведення такої службової перевірки за фактом службової недбалості позивачем не надано, оскільки ті нормативні акти, на які покликається апелянт (ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України) на спірні правовідносини не поширюються.

Не відповідає обставинам справи, письмовим доказам та Закону України «Про державну службу» і твердження апелянта про те, що розпорядження № 18 від 03.02.2020 р. «Про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації є колегіальним рішенням (подання дисциплінарної комісії), а не прийняте ним, як головою РДА, одноособово.

Так, дисциплінарна комісія готує подання, яке має рекомендаційний характер для суб`єкта призначення, однак є обов`язковим до розгляду. Суб`єкт призначення або інша посадова особа, уповноважена накладати стягнення, протягом 10 календарних днів зобов`язані прийняти рішення на підставі подання або надати вмотивовану відмову (ч. 11 ст. 69 Закону). Рішення оформляється відповідним актом (наказом, розпорядженням).

Тобто, наказ про звільнення ОСОБА_2 , підписаний ОСОБА_1 як головою Рахівської РДА, є безумовно його одноособовим (єдиноначальним), а не колегіальним рішенням.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Водночас, колегія суддів вважає необхідним зауважити на майбутнє про таке.

Поняття позовної давності визначене в ст. 256 ЦК, а в ст. 233 КЗпП передбачені строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Термін «позовна давність» законодавцем у КЗпП не використовується. До того ж, на відміну від ч.3 ст. 267 ЦК у разі пропуску передбаченого ст. 233 КЗпП строку звернення до суду його застосування не ставиться у залежність від заяви сторони в спорі. Оскільки трудовим законодавством питання строків звернення до суду врегульовано, тому відсутні підстави для застосування судом положень гл.19 розділу V ЦК України і термінів, які не містяться в ст. 233 КЗпП.

Однак, застосування судом як норм ЦК, так і норм КЗпП, не призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Рахівського районного суду від 23 червня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 20 квітня 2023 р.

Судді: