Справа № 509/1332/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати договір дарування нерухомого майна (будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , недійсним.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є pідною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 договіp дарування житлового будинку з ОСОБА_2 під його психологічним впливом. Про те, що ОСОБА_3 передала безоплатно у власність (подарувала) ОСОБА_2 , який прийняв у власність (в дар) належний ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 82,1 кв.м., житловою площею -50,2 кв.м. з гoсподapчими будівлями та спорудами: огорожа №1-2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 237.

Позивач вказує, що нa початку 2021 року матір, ОСОБА_3 , за договором дарування житлового будинку, подарувала своєму синові, ОСОБА_5 , будинок. ОСОБА_3 продовжувала там жити, але згодом переїхала до місця проживання позивача. ОСОБА_2 здійснював сильний психологічний тиск та погpожував фізичною розправою ОСОБА_6 . ОСОБА_1 піклувалася про матip: лікувала, купувала необхідні ліки, тому як ОСОБА_3 не могла самостійно пересуватись, потребувала значного догляду. ОСОБА_2 шляхом систематичних погроз та залякувань здійснив вплив на ОСОБА_3 та змусив її підписати договір дарування 07.04.2021 p.

Також позивач зазначає, що ОСОБА_7 не спілкувався з ОСОБА_3 , його рідною матір`ю, більше 10 років, а потім за допомогою погроз змусив укласти договір дарування, в матеріалах справи наявні всі виписки з лікарень про обстеження ОСОБА_3 .

Кoли ОСОБА_8 проживала з ОСОБА_2 він не забезпечував її доглядом, ліками, харчуванням, та утримував будинок в неналежному стані. В будинку було постійно не прибрано, меблі всі зламані, умови для проживання людини, яка самостійно не вміла ходити - жахливі, та ОСОБА_2 не сплачував комунальні послуги та податки.

З огляду на вище вказане вбачається, що ОСОБА_2 умовив ОСОБА_9 подарувати йому будинок шляхом здійснення психологічного тиску.

А тому позивач вимушена звернутися до суду із вищевказаними позовними вимогами.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав до суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 22.05.2023 р. без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихстаттею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно договору дарування від 07.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Панченко О.О., зареєстрованого в реєстрі за №251,252, дарувальник ОСОБА_3 подарувала, а обдарований ОСОБА_2 прийняв в дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 82,1 кв.м., житловою площею -50,2 кв.м. з гoсподapчими будівлями та спорудами: огорожа №1-2.

Відомостями з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №251615219, сформованого 07.04.2021 р., встановлено, що на підставі договору дарування виданого 07.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Панченко О.О., зареєстрованого в реєстрі за №251,252, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 82,1 кв.м., житловою площею -50,2 кв.м. з гoсподapчими будівлями та спорудами: огорожа №1-2.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частини першої статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом зазначених норм матеріального права при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного.

Разом з тим правочини, що вчиняються особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 231 ЦК, якщо його вчинено особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності застосування фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Малиновським відділом м.Одеса, 31.03.1983 р., ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Авангардівської селищної ради ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 14.09.1992 р. по теперішній час.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (наявне у матеріалах справи), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Авангардівської селищної ради ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії направлення МСЕК №27, виданого КНП «Авангардівська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Авангардівської селищної ради від 24.12.2020 р., ОСОБА_3 , знаходилась на Д обліку, хворіла на гіпертонічну хворобу, хронічний панкреатит, стенокардію, в листопаді 2019 р. піднявся тиск, що призвело до ОНМК, в квітні 2020 р. повторне порушення мозкового кровообігу, з червня 2020 р. ОСОБА_3 знаходилась у доньки у м.Одеса.

Таким чином судом, на підставі досліджених доказів встановлено, що на момент укладення оспорюваного правочину позивач ОСОБА_3 тяжко хворіла, потребувала за станом здоров`я стороннього догляду.

Відповідач аргументованих заперечень щодо позовних вимог не надав.

З огляду на викладене суд вважає, що оспорюваний договір дарування було укладено внаслідок застосування до ОСОБА_3 психічного тиску з боку відповідача ОСОБА_2 , тому він підлягає визнанню недійсним на підставі частини першої статті 231 ЦК України.

Враховуючи вищезазначені обставини, давши оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності, встановивши їх достовірність на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,158,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір дарування нерухомого майна (будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя Кочко В.К.