Номер провадження: 22-ц/813/2576/23
Номер справи місцевого суду: 522/2325/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року у складі судді Свяченої Ю.Б.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути грошову суму у розмірі 13 845,12 доларів США.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року у справі № 522/16686/13-ц, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 року у розмірі 71 356,01 доларів США. 29 листопада 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило за плату АТ «Оксі Банк» належні йому права вимоги за Кредитним договором та Договорами забезпечення, а АТ «Оксі Банк» замінило АТ «Райффайзен Банк Аваль» як сторону - кредитора у Кредитному договорі, Договорах забезпечення та прийняло на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором № 014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 року. 29 листопада 2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступило за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії, неустойок та інших платежів за кредитним договором № 014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 у справі №522/16686/13-ц задоволено заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження та вирішено замінити стягувача у виконавчих листах №522/16686/13-ц на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2019. Оскільки зазначене рішення суду, як зазначає позивач, не виконане, відповідачі зобов`язані сплатити позивачеві 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 25.02.2014 по 07.02.2020 в сумі 13 845,12 долара США.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Консалт Солюшенс» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що враховуючи, що на момент укладення Договорів відступлення права вимоги первісний кредитор - АТ «Райффайзен Банк Аваль» мав право нараховувати передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України санкції за порушення грошового зобов`язання з моменту виникнення прострочення сплати кредитної заборгованості, в такому випадку, набувши прав вимоги до відповідачів на підставі Договорів відступлення вимоги, ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимагати від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплати 3% річних в якості санкції за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України також з моменту виникнення прострочення сплати заборгованості за Кредитним договором. До права вимоги за кредитним договором у тому числі, але не виключно, входить право на повернення наданої суми кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата неустойки (пені, штрафу, тощо), у разі допущення порушень, та компенсація, гарантована ст. 625 ЦК України стосовно грошового зобов`язання. Тобто, право вимоги не вичерпується встановленою заборгованістю по нарахованих процентах, а передбачає увесь обсяг зобов`язань, шо витікають з такого договору.

25.05.2023 від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідачі та представник ОСОБА_1 в судове засідання 25.05.2023 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2014 у справі № 522/16686/13-ц стягнуто з відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 у розмірі 69 911, 95 доларів США, що включає в себе: заборгованість за кредитом - 63 147 долари США, 49 центів; прострочена заборгованість по кредиту - 1 689 доларів США, 21 цент; заборгованість за відсотками - 3 754 долари США, 32 центи; розрахована пеня - 3 010 (доларів США, 14 центів.

23.08.2017 Приморським районним судом м. Одеси винесено ухвалу, якою вищезазначене заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2014, ухвалене у справі №522/16686/13-ц скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року у справі №522/16686/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 року у розмірі 71 356,01 доларів США.

29.11.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило за плату АТ «Оксі Банк» належні йому Права вимоги за Кредитним договором та Договорами забезпечення, а АТ «Оксі Банк» замінило АТ «Райффайзен Банк Аваль» як сторону - кредитора у Кредитному договорі, Договорах забезпечення та прийняло на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором № 014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 року.

29.11.2019 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступило за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії, неустойок та інших платежів за кредитним договором № 014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 у справі №522/16686/13-ц задоволено заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження та вирішено замінити стягувача у виконавчих листах №522/16686/13-ц.

Оскільки, зазначене рішення суду, як зазначає позивач повністю не виконане, позивач вважає, що відповідачі зобов`язані сплатити позивачеві 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 25.02.2014 по 07.02.2020 в сумі 13845,12 доларів США.

На підтвердження своїх вимог позивач надав розрахунок заборгованості, який не оспорено відповідачами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що не доведеним є те, що до правонаступника первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги стягнення компенсаційних санкцій з боржників, в тому числі і тих, які передбачені ст. 625 ЦК України.

Проте рішення не містить мотивів таких висновків, а також аналізу доказів наявних у справі.

Наявні у справі договір відступлення права вимоги від 29.11.2019, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», а також договір відступлення права вимоги від 29.11.2019, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» з додатками до нього, актом приймання-передачі, розрахунком заборгованості доводять, що до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги за кредитним договором №014/0049/74/45310 від 08 лютого 2006 року щодо погашення заборгованості, яка утворилася у відповідачів.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, яка підлягає застосуванню до кредитних правовідносин за приписами частини другої статті 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Наведені висновки щодо застосування статті 625 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №14-134цс18, від 16.01.2019 у справі №373/2054/16ц.

Враховуючи, що між сторонами існують договірні правовідносини з кредиту, наданого в іноземній валюті (доларах США), відповідачами як позичальником та поручителем не виконані зобов`язання перед кредитором, кошти, отримані у кредит, не повернуті, і наведені обставини ними не заперечуються та не спростовані, апеляційний суд вважає наявними підстави для стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача 3% річних.

Водночас апеляційний суд враховує, що розрахунок позивача здійснено, виходячи з заочного рішення суду від 25.02.2014, яке було скасоване, зважаючи на це, вірним є розрахунок часу набрання законної сили рішення від 26 червня 2019 року, яке набрало законної сили 06.08.2019, саме ним визначено остаточну суму боргу, покладену в основу суми боргу, тому саме з цього часу слід нараховувати 3% річних на прострочену заборгованість до часу вимог, тобто станом на 07.09.2020.

Основна сума заборгованості за договором: з 06.08.2019 до 06.02.2020 - 71 356,01 грн.

Протягом часу розгляду справи виконувалось рішення суду у справі № 522/16686/13ц, тому розрахунок враховує стягнуті суми на погашення боргу.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:

з 06.08.2019 до 31.12.2019

71 356,01 x 3 % x 148 : 365 : 100 148 868,00

з 01.01.2020 до 06.02.2020

71 356,01 x 3 % x 37 : 366 : 100 37 216,41

Всього штрафних санкцій: 1 084,41.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 185 днів

71 356,01 (сума боргу) + 1 084,41 (штрафні санкції) = 72 440,42.

Період прострочення грошового зобов`язання:

з 07.02.2020 до 30.03.2020

70 836,97 x 3 % x 53 : 366 : 100 53 307,73 .

Всього штрафних санкцій: 307,73.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 53 дні

70 836,97 (сума боргу) + 307,73 (штрафні санкції) = 71 144,70 .

Період прострочення грошового зобов`язання:

з 31.03.2020 до 13.04.2020

65 006,60 x 3 % x 14 : 366 : 100 14 74,60.

Всього штрафних санкцій: 74,60.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 14 днів

65 006,60 (сума боргу) + 74,60 (штрафні санкції) = 65 081,20 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання:

з 14.04.2020 до 16.08.2020

65 002,23 x 3 % x 125 : 366 : 100 125 666,01.

Всього штрафних санкцій: 666,01.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 125 днів

65 002,23 (сума боргу) + 666,01 (штрафні санкції) = 65 668,24.

Період прострочення грошового зобов`язання:

з 17.08.2020 до 07.09.2020

32 639,35 x 3 % x 22 : 366: 100 22 58,86.

Всього штрафних санкцій: 58,86 грн.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 22 дні

32 639,35 (сума боргу) + 58,86 (штрафні санкції) = 32 698,21 грн.

заборгованість 71 356,01 дол США

Отже, загальний розмір заборгованості 3% річних становить 2 191,61 дол. США (1 084,41+ 307,73 + 74,60 + 666,01 + 58,86).

Щодо витрат на правову допомогу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N826/1216/16 зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 379/1418/18 вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення".

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі N 509/5043/17 зазначено, що "на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник ОСОБА_1 - адвокат Богомазом А.П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року N 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу".

У даній справі на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач долучив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правову допомогу, договір про надання правової допомоги від №16 від 03.02.2020, а також додаток до договору про надання правової допомоги від 03.02.2020.

У п. 4.1 договору зазначено, що клієнт сплачує адвокату плату у сумі, що визначається окремою угодою.

В додатку до договору №16 сторони визначили, що за надання правової допомоги в Приморському районному суді по даній справі клієнт сплачує адвокату плату, що становить 20 000 грн. (п. п. 1.1). Оплата послуг здійснюється згідно акту наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок.

Водночас позивачем не надано суду розрахунків витрат, акту наданих послуг, який би підтверджував обсяг, вартість наданих послуг по кожному із видів робіт необхідних для надання правничої допомоги або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин апеляційний суд вважає недоведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., а тому відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині.

Пунктами першим та другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» 2 191,61 доларів США, судові витрати в розмірі 2048,72 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 31.05.2023.

Головуючий:

Судді: