05.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/1781/23
Провадження № 2/205/1278/23
У Х В А Л А

05 липня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Дніпрі клопотання представника позивача ОСОБА_5 про залишення позовної заяви в частині позовних вимог до ОСОБА_3 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищевказана позовна заява.

04 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_5 шляхом поштового відправлення «Укрпошта» направив до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, яка надійшла до канцелярії суду 08 травня 2023 року, в якій також просив залишити без розгляду вищевказану позовну заяву в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, в частині стягнення шкоди із АТ «СК Аркс» підтримує в повному обсязі.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити, а також просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які поніс ОСОБА_3 у вказаній справі, оскільки заявлений ним орієнтовний розмір витрат у розмірі 10 000 гривень є завищенним та не співмірним із ціною позовної заяви та складністю справи, а тому реальний розмір витрат на правову допомогу складає 3 000 гривень

Представник відповідача АТ «СК Аркс» у підготовче судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, також надавав до суду клопотання, в якому не заперечував у задоволені клопотання представника позивача, однак зазначає про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, подання позовної заяви з порушенням правил територіальної підсудності шляхом штучного об`єднання позовних вимог до юридичної особи - АТ «СК Аркс» та фізичної особи ОСОБА_3 , тому позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «СК Аркс» має бути залишено без розгляду, у випадку відмови суду в залишені позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «СК Аркс» без розгляду, доцільним заходом для запобігання зловживанню процесуальними правами з боку позивача, має бути передача справи на розгляд за належною територіальною підсудністю до Подільського районного суду м. Києва, оскільки місцезнаходження АТ «СК Аркс» за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Іллінська, буд. 8, відтак, позовна заява має розглядатися за загальним правилом підсудності - за місцемзнаходження відповідача (ст. 27 ЦПК України), тому як позивачем у позовній заяві немає жодного обгрунтування щодо підсудності справи Ленінському районному уду м. Дніпропетровська.

Представник відповідача ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, оскільки подання вказаного клопотання є безумовним процесуальним правом позивача, разом з тим, просив долучити докази до матеріалів справи щодо додаткової вартості витрат на професійну правничу допомогу на суму 5 000 гривень, здійснивши розподіл судових витрат за наслідками розгляду клопотанняпозивача про залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог до ОСОБА_3 . Також заперечував щодо заявленого клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки представник позивача не обгрунтував свою заяву про зменшення розміру витрат, а правова допомога у справі з великою кількістю докаів, різних експертних висновків, різни судових експертиз, проти яких сторони заперечують, не може вважатися простою та нескладною справою.

Вислухавши думку учасників справи, які присутні у підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та клопотання представника позивача, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд вважає, що позивач втратив інтерес до позовних вимог та вважає за можливе залишити позов без розгляду.

Посилання представника відповідача АТ «СК Аркс» на те, що вищевказана цивільна справа повинна бути передана на розгляд за належною територіальною підсудністю за загальними правилами підсудності - за місцемзнаходження відповідача до Подільського районного суду м.Києва, оскільки місцезнаходження АТ «СК Аркс» за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Іллінська, буд. 8, не приймаються судом до уваги з підстав вимог ч. 6 ст. 28 ЦПК України відповідно до якої позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Враховуючи зазначене, вказана цивільна справа має розглядатися на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК України за вибором позивача підсудності справи.

Відповідно до матеріалів цивільної справи дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, під керуванням водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , відбулась по вул. Набережна Заводська, буд. 9-Б в районі електроопори № 164 в місті Дніпрі, що за адміністративно територіальним поділом міста Дніпра відноситься до Новокодацького району міста Дніпра.

Отже, позивачем було зроблено визначення підсудності рогляду вищевказаної справи за місцем заподіяння шкоди до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, оскільки вищевказані справи мають альтернативу та розглядаються за вибором позивача.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_3 у зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) № 07/03 від 07 березня 2023 року надавала адвокат Бичков В.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1763 від 19 листопада 2007 року), та ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 07 березня 2023 року Серії АЕ № 1185316 (а. с. 146, 147, 166-167 т. 1).

Відповідно до положень розділу 3 вищевказаного договору розмір, порядок визначення гонорару (фіксований, погодинний, змішаний, гонорар успіху) та порядок його оплати, внесення авансом визначається додатковими угодами до цього договору. Форма оплати гонорару безготівкова, на поточний банківський рахунок виконавця (а. с. 166 т. 1).

Матеріалами справи підтверджено, що 07 березня 2023 року додатковою угодою до договору про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) № 07/03 від 07 березня 2023 року сторони дійшли згоди, що клієнт зобов`язується сплатити виконавцю в розмірі 500 гривень за одну годину роботи адвоката без ПДВ не залежно від виду наданої професійної правничої допомоги (а. с. 167-168 т. 1).

Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Так, на підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача Бичковим В.В. було надано акт прийому-передачі адвокатських послуг від 30 червня 2023 року до договору про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) № 07/03 від 07 березня 2023 року, відповідно до якого виконавець в межах цивільної справи № 205/1781/23 протягом часу 07.03.2023 р. 29.06.2023 р. надав клієнту професійну правничу допомогу, де всього витрачено виконавцем часу для забезпечення та надання клієнту професійної правничої допомоги 22 години та на загальну суму погодинного гонорару у розмірі 11 000 гривень без ПДВ (22 х 500 грн./год.) з яких 8 000 грн. клієнтом авансом сплачено до підписання цього акту у зв`язку з поданням позивачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду щодо клієнта.

Крім того, в матеріалах справи наявні квитанції про сплату ОСОБА_3 гонорару адвокату Бичкову В.В згідно договору № 07/03 від 07 березня 2023 року у справі № 205/1781/23 від 08 березня 2023 року у розмірі 3 000 гривень та від 30 червня 2023 року у розмірі 5 000 гривень.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Отже, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Отже, судом враховується розмір шкоди, ціна позову, кількість доказів долучених сторонами у справі, велика кількість експертних висновків та судових експертиз, проти яких сторони заперечують, заявлених клопотань на стадії підготовчого судового засідання, здійсненням допиту експертів у судовому засіданні, а тому суд вважає вказану справу складною, при цьому, з урахуванням позиції самого представника позивача, який у позовній заяві просив розглядати справу у порядку загального позовного провадження через складність.

При цьому, суду не надано доказів прийнятого позивачем рішення про залишення позовної заяви в частині позовних вимог до ОСОБА_3 без розгляду, представник якого стверджує, що ОСОБА_3 нічого не зроблено під час підготовчого судового засідання, що б обумовило позивача подати вказану заяву, тобто не сплачено кошти, не передано майно на користь позивача, що свідчить про необґрунтованість дій позивача.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що негативний ризик понесення судових витрат, в тому числі внаслідок їх розподілу, покладається на сторону, яка має їх понести як запобіжник, з метою спонукати сторону утриматися від необґрунтованих дій, зловживання процесуальними правами, підвищенням якості правової допомоги.

Також Верховний Суд виходив з того, що обов`язок добросовісного користування процесуальними правами передбачає їх використання не на шкоду іншим учасникам.

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, заперечення позивача щодо розміру витрат на правову допомогу з проханням їх зменшення до розміру - 3 000 гривень, а також відсутності обґрунтування позивачем прийнятого ним рішення щодо залишення позовної заяви без розгляду щодо позовних вимог до ОСОБА_3 , що свідчить про безпідставне залучення у справу особу, в якості відповідача, та зловживання процесуальними правами, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 з урахуванням документально доведеного факту понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі 8 000 грн., тому з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст. ст. 257, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_5 про залишення позовної заяви в частині позовних вимог до ОСОБА_3 задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) понесені та документально підтверджені витрати на професійної правничої допомоги у розмірі 8 000 грн.

Роз`яснити позивачу, що згідно із ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали суду виготовлено 06 липня 2023 року о 14 годині 40 хвилин.

Суддя: Т.П. Терещенко

.