Справа № 464/5965/22
пр.№ 2/464/152/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М. В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19.07.2018 року у розмірі 38 752 грн. 36 коп.,

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд до Сихівського районного суду міста Львова надійшла позовна заява за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» (надалі позивач) до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19.07.2018 року у розмірі 38 752 грн. 36 коп.

Ухвалою від 23.12.2022 позовну заяву АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.02.2023 ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до АТ «Універсал Банк» про визнання договору про надання банківських послуг недійсним.

Ухвалою від 07.02.2023 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про визнання договору про надання банківських послуг недійсним в частині кредитних зобов`язань сторін прийнято до спільного розгляду з первісним позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та об`єднано їх в одне провадження. Крім цього, суд вирішив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 01.05.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача за первісним позовом у позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача за первісним позовом 18.05.2023 подав письмову заяву, у якій просить розглядати справу без його участі.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним АТ «Універсал Банк».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в жовтні 2017 року він запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти «Монобанк» з встановленим кредитним лімітом. Зазначає, що особливістю проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної карти після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Умови і правила обслуговування АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків від 21.06.2018 року опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням http://www.monobank.ua/terms.

19.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву. Таким чином, між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір, відповідно до умов якого останньому надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000,00 грн., із можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). З 01.09.2020 відсоткову ставку зменшено: базова відсоткова ставка становить 3,1 % на місяць (37,2% річних), а збільшена 6,2 % на місяць (74,4% річних).

Зазначає, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими втратами відповідно до умов договору. Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» станом на 15.09.2022 року становить 38 752 грн. 36 коп. та складається з 38 752 грн. 36 коп. загального залишку заборгованості за наданим кредитом.

Проти зустрічного позову, поданого ОСОБА_1 про визнання недійсними укладеного між ними 19.07.2018 року Договору, заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Свої заперечення мотивував тим, що ОСОБА_1 не визначився із способом захисту, оскільки одночасно покликався як на недійсність, так і на нікчемність Договору від 19.07.2018. Окрім цього, із Виписки про рух коштів за період із 19.07.2018 по 15.09.2022 чітко вбачається, що ОСОБА_1 розпочав користування кредитними коштами із 20.07.2018 року та несвоєчасно сплачував заборгованість, яка в нього виникала.

Аргументи відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Відповідач подав зустрічний позов, у якому просив договір, укладений між ним та АТ «Універсал Банк» 19.07.2018 року шляхом підписання Анкети-заяви, визнати недійсним в частині кредитних зобов`язань його сторін; позов АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості задовольнити частково та стягнути на користь останнього 28992 грн., які складають суму коштів, наданих як кредитний ліміт. Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином: 19.07.2018 позивач подав у відділенні АТ «Універсал Банк» Анкету-заяву, за наслідками розгляду якої йому було видано банківську картку «Monobank». Він зазначив, що визнає свій обов`язок повернути позивачу за первісним позовом кошти, які складають тіло кредиту, однак не вбачає підстав для присудження на користь АТ «Універсал Банк» будь-яких відсотків та штрафних санкцій. На переконання ОСОБА_1 є підстави вважати, що АТ «Універсал Банк» не виконав імперативні норми ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і не повідомив його про усі умови кредитування. Покликався на те, що відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України суд може визнати недійсним правочин, якщо учасник такого помилився щодо обставин, які мають істотне значення.

У подальшому представник позивача за зустрічним позовом уточнив, що помилився щодо обставин, які нібито визнає його довіритель. Він зазначив, що не відповідає дійсності те, що ОСОБА_1 начебто визнає за собою обов`язок повернути АТ «Універсал Банк» тіло кредиту у розмірі 30 000 грн., зменшені на 1008 грн. ОСОБА_1 достеменно невідомо, яку грошову суму складає тіло кредиту, а обчислити таку, виходячи із даних про рух коштів по кредитній карті він не може через брак досвіду подібних розрахунків. Відтак, він визнає обов`язок повернути АТ «Універсал Банк» тіло кредиту без відсотків та штрафних санкцій, однак не знає якими є ці суми в арифметичному виразі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 із метою отримання банківських послуг підписано Анкету-заяву від 19.07.2018, в результаті чого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає Договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що із вказаними документами, що складають Договір, ознайомився у мобільному додатку та зобов`язався виконувати його умови. Крім цього, згідно із цією заявою ОСОБА_1 погодився із тим, що банк має право в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати дозволений розмір кредитного ліміту. Згідно із пунктом 9 Анкети-заяви, вона також є заявою на відкриття рахунку.

Згідно із Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів; Загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) від 21.06.2018 (надалі Умови і правила) Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, у якому містяться умови договору банківського рахунку та договору про споживчий кредит (п. 2.2.). Відповідно до п. 2.11. Умов і правил Клієнт, уклавши Договір шляхом підписання Анкети-заяви, підтверджує, що до укладення Договору був ознайомлений у електронній/письмовій формі із інформацією щодо умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту тощо, як це вимагає законодавство про споживче кредитування. Пільговий період за картою становить до 62 днів та діє із моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі; пільгова відсоткова ставка становить 0,00001 % річних, базова відсоткова ставка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день із моменту з моменту виникнення заборгованості та дорівнює 3,2% на місяць; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) становить 6,4 % на місяць (див. підпункт 7.1. пункту 7 (Додаток) цих Умов і правил під назвою «Тарифи»).

З 01.09.2020 відсоткову ставку зменшено: базова відсоткова ставка становить 3,1 % на місяць (37,2% річних), а збільшена 6,2 % на місяць (74,4% річних).

Як вбачається із Виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за період із 19.07.2018 по 15.09.2022 та Довідки про рух коштів по картці НОМЕР_2 за період із 19.07.2018 по 15.09.2022, він користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувався в магазинах, ресторанах, поповнював картку, оплачував комунальні послуги, знімав готівку в банкоматах, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки.

Окрім цього, з наданої АТ «Універсал Банк» інформації про рух коштів за період із 19.07.2018 по 15.09.2022 вбачається, що станом на 14.03.2023 ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт в розмірі 30 000 грн., а заборгованість станом на 14.03.2023 р. становить 40 225 грн. 36 коп., баланс рахунку за початок періоду 1 000 грн., баланс на кінець періоду (мінус) 8 752 грн. 36 коп.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.07.2018, укладеного між АТ «Універсал Банк» та клієнтом ОСОБА_1 заборгованість останнього станом на 15.09.2022 складає 38 752 грн. 36 коп., з яких: 38 752 грн. 36 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Згідно із цим розрахунком ОСОБА_1 сплатив на користь банку відсотки у сукупному розмірі 32 889,16 грн. Інформація щодо розміру стягнених відсотків, наведена у цьому розрахунку, збігається із даними, наведеними у Виписці по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за період із 19.07.2018 по 15.09.2022 та Довідці про рух коштів по картці НОМЕР_2 за період із 19.07.2018 по 15.09.2022. Із згаданих документів також вбачається, що відсотки стягувалися як за рахунок власних коштів ОСОБА_1 , так і за рахунок кредитного ліміту.

ОЦІНКА СУДУ.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Проаналізувавши зміст Анкети-заяви від 19.07.2018, підписаного між сторонами, можна констатувати, що у ній не встановлено таких умов договору як розмір кредитного ліміту, порядок та умови його надання, строк, на який надається кредит, порядок його повернення та строки здійснення періодичних платежів, а також - не передбачено розміру відсотків за користування чужими грошовими коштами і порядок їх сплати. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

За таких обставин неможливо достовірно встановити, які саме Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиці обчислення вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту погоджував відповідач за первісним позовом, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг щодо відкриття поточного рахунку у гривнях.

Частиною 1 ст. 633 ЦК України внормовано, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, що зумовлює обов`язок сторони, яка встановлює ці умови, надати достовірне підтвердження того, які саме умови були запропоновані контрагенту по договору.

Зважаючи на відсутність у матеріалах цієї цивільної справи підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, ці документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма.

Наведене дає підстави для висновку про те, що позивач не виконав зобов`язань, покладених на нього ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв `язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову».

Cудова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19).

Зокрема, вищезазначена правова позиція Великої Палати Верховного Суду була застосована Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20 про стягнення заборгованості, де однією зі сторін був АТ «Універсал Банк».

Між тим, слід враховувати, що відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 було фактично одержано та використано гроші кошти, надані АТ «Універсал Банк», частина яких в добровільному порядку не повернута. Кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, слід констатувати, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст. ст. 625, 1048 ЦК України, позивач за первісним позовом не пред`явив.

Водночас, зважаючи на те, що в Анкеті-заяві від 19.07.2018, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена, неправомірним та безпідставним із підстав наведених вище є списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом, загальний розмір яких складає 32 889,16 грн. (згідно із даними Виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за період із 19.07.2018 по 15.09.2022 та Довідки про рух коштів по картці НОМЕР_2 за період із 19.07.2018 по 15.09.2022).

Згадана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості за тілом кредиту (38 752 грн. 36 коп.) за рахунок протиправно списаних банком відсотків у розмірі 32 889 грн. 16 коп.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висвітленою у постанові від 09 січня 2020 року при розгляді справи №643/5521/19, а також у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22).

Таким чином, розмір заборгованості відповідача за Договором про надання банківських послуг від 19.07.2018 складає 5863,20 (38 752 грн. 36 коп. - 32 889 грн. 16 грн.), який підлягає стягненню.

Розглядаючи зустрічну позовну заяву на предмет її підставності, суд звертає увагу на наступні правові норми та фактичні обставини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини, пов`язані з визнанням договору недійсним з підстави укладення його під впливом помилки, врегульовані ч. 1 ст. 229 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду судами справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, підставою для визнання недійсним правочину, який укладається під впливом помилки, є саме помилка в природі правочину, а не помилка в розрахунку одержання користі від правочину.

З огляду на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 прямо та недвозначно визнає, що він користувався кредитними коштами, наданими йому АТ «Універсал Банк», констатація допущення ним помилки в природі правочину, є неможливою. Між тим, факт користування кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту, розмір якого постійно коригувався, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме Довідкою про рух коштів по картці НОМЕР_2 за період із 19.07.2018 по 15.09.2022 та наданими банком Виписками.

За таких умов, підстави для визнання недійсним Договору від 19.07.2018, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у частині кредитних зобов`язань сторін, відсутні, а отже у задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 481,00 грн. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481 грн. підлягає частковому стягненню з відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволених вимог (15,12%), що становить 375,37 грн.

Керуючись ст. ст. , на підставі ст. ст. 4, 10, 12, 71, 72, 76, 77, 78, 81, 89, 128, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (; 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19.07.2018 у розмірі 5863,20 гривень.

2.Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (; 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) судовий збір у розмірі 375,37 гривень.

3.У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (; 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) про визнання недійсним Договору про надання банківських послуг від 19.07.2018 в частині кредитних зобов`язань його сторін відмовити.

4.Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним: Акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Універсал Банк» (; 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19).

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Повне рішення суду складено та проголошено суддею 25 травня 2023 року.

Головуючий Борачок М.В.