Справа № 162/672/22
Провадження № 2-др/162/6/23
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 червня 2023 року смт Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Савича А.С.,
з участю секретаря судових засідань - Гичук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомич Олени Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 162/672/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хомич О.В. 19.06.2023 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Судове засідання у даній справі призначено на 17 год 00 хв 28.06.2023.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хомич О.В. подала до суду 27.06.2023 заяву про розгляд поданої заяви за відсутності позивача та її представника (а.с.183).
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву 28.06.2023, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Свої письмові пояснення, подані до суду 19.06.2023 підтримує в повному обсязі.
Керуючись ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу без участі учасників судового провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.
Дослідивши матеріали цивільної справи № 162/672/22, та подані докази на підтвердження обґрунтованості поданої заяви, суд установив таке.
Відповідно до п. 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 даної норми визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 09.06.2023 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - задоволено частково.

При ухваленні цього рішення судом не було вирішено питання стягнення витрат на правничу (правову) допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Частиною 1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В даному випадку сторона позивача звернулась до суду із відповідними заявами у визначений законом строк, повідомила про це до закінчення судових дебатів.

Згідно з ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що попередні витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі становить 10000,00 гривень в підтвердження яких надаються копії договіру про надання правової дороги № 03/12-04 від 12.04.2022, додаткової угоди № 2/03/12-04 від 21.11.2022, акту приймання-передачі наданих послуг № 2/03/12-04 від 21.11.2022, квитанції про оплату № 2/03/12-04 від 21.11.2022 (т.1 а.с.55 (зворот) - 61).

У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 в справі № 922/676/21 звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Окрім того, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача адвокатом Полюшком А.М. подано до суду копії додаткової угоди № 3/03/12-04 до договору про надання правової допомоги № 03/12-04 від 12.04.2022, акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № 3/03/12-04 від 15.05.2023 та квитанції на загальну суму 7000,00 гривень (т.2 а.с.102-104). Представником позивача адвокатом Хомич О.В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано копії договору про надання правової допомоги № 04/30-01 від 30.01.2023, додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 04/30-01 від 30.01.2023, акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 15.05.2023, квитанції № 1 від 15.05.2023 на загальну суму 16000,00 гривень; копії додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги № 04/30-01 від 30.01.2023 від 08.06.2023, акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від № 2 від 09.06.2023; квитанції № 2 від 09.06.2023 на суму 3000,00 гривень (т.2 а.с.114-117, 168-170).

Процесуальним законодавством України передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Зокрема в справі № 910/20852/20, Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Також суд наголошує, що у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 в справі № 757/36628/16-ц (провадження № 61-19062св21) зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Безпідставними є доводи відповідача в письмових поясненнях від 19.06.2023 щодо зменшення витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні опис виконаних адвокатами робіт, з зазначенням кількості витраченого часу, враховуючи, що гонорар не є фіксований, а також, що матеріали справи не містять розрахунок витрат правової допомоги, що не дає змогу суду та стороні відповідача встановити розмір витрат, які понесла сторона позивача кожному із представників.

При цьому суд звертає увагу, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, що підтверджується правовою позицією висловленою в постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19.

Також, представником позивача ОСОБА_3 подано копії договору № 7/150130 про надання послуг від 26.09.2022, специфікації, протоколу погодження договірної ціни від 26.09.2022, рахунку-фактури № 1500130 від 26.09.2023 та акту наданих послуг № 1500130-7 від 27.09.2022 на загальну суму 906,14 гривень (т.2 а.с.105-110).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що витрати, понесені позивачем є такими, що відповідають складності цієї справи та критеріям реальності і розумності, тому заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень підтверджені належними та допустимими доказами, а тому стягує їх з ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог (91,96%) у розмірі 33105,60 (тридцять три тисячі сто п`ять) гривень 60 копійок (36 000 х 91,96/100).

Керуючись статтями 133, 134, 137, 141, 259, 270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомич О.В. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 33105,60 (тридцять три тисячі сто п`ять) гривень 60 копійок.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: Хомич Олена Володимирівна, адреса: м. Луцьк, вул. Кривий Вал, 34, офіс 204, Волинська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного додаткового рішення 28 червня 2023 року.

Головуючий суддя: А.С. Савич