МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2023 р. Справа №370/528/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., при секретарі Лузану І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бишівської сільської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до суду із позовом до Бишівської сільської ради Київської області (далі - відповідач) про визнання права на власності на спадкове майно за законом, в якому, вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати, ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли житловий будинок із господарськими надвірними спорудами та будівлями, що розташований у АДРЕСА_1 та три земельні ділянки, що розташовані у цьому ж населеному пункті за вказаною адресою.

Єдиними спадкоємцями першої черги щодо майна померлої ОСОБА_3 являються позивачі, оскільки вони є дітьми останньої. За зверненням позивачів до Макарівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа № 185/2013, при цьому ОСОБА_2 , на момент смерті матері постійно з нею проживав та доглядав до останнього дня.

Однак у силу різних життєвих обставин відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом позивачі тривалий час не оформлювали та не отримували у нотаріальній конторі.

Проте у грудні 2022 року, коли позивачі звернулися до Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області з метою оформлення спадкового майна, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Враховуючи викладене, позивачі просили суд: визнати за ними, право власності на належне їм спадкове майно за законом, у рівних частинах (по 1/2 кожному), після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

земельну ділянку площею 0,1577 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером :01:013:0034 та розташована у АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,25 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, із кадастровим номером :01:013:0033 та розташована у АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,0955 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером :01:017:0018 та розташована у АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.03.2023 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.04.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою суду відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи №185/2013 відносно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Витребувані докази надійшли до суду 30.03.2023 року та приєднані до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні в цей же день.

У судове засідання позивачі не з`явилися, від їх представника адвоката Живаги О.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, рішення просили прийняти за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_3 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , а.с. 9), яка на день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті проживав її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Факт того, що позивачі є дітьми покійної ОСОБА_3 підтверджується їхніми копіями свідоцтв про народження (а.с. 11, 12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли житловий будинок із господарськими надвірними спорудами та будівлями, що розташований у АДРЕСА_1 та три земельні ділянки, що розташовані у цьому ж населеному пункті за вказаною адресою.

З матеріалів спадкової справи № №185/2013 відносно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено, що покійна ОСОБА_3 склала 25.02.2010 року заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_2 .

Також, з матеріалів вказаної спадкової справи встановлено, що ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері за законом, та від прийняття спадщини за заповітом відмовився. Інший спадкоємець ОСОБА_1 також подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Отже, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , які у встановлений законом строк спадщину прийняли.

Проте, у грудні 2022 року, коли позивачі звернулися до Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області з метою оформлення спадкового майна, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельні ділянки. У відповіді на заяву щодо роз`яснення порядку оформлення спадщини від 15.12.2022 року № 545 Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, зазначено, що у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 13).

Хоча вказане роз`яснення порядку оформлення спадщини не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, однак за змістом із вказаної відповіді вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та реєстрації права власності на зазначене майно у встановленому законом порядку.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16-ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому вказана відповідь є достатнім доказом наявності у позивачів перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину.

Як вказали позивачі та що не заперечив відповідач, на даний час частина спадкового майна - житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 повністю зруйнований під час бойових дій на території с. Ясногородки в результаті військової агресії російських окупантів, тому до спадкової маси на даний час належать тільки три земельні ділянки, що були власністю померлої матері.

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 216415, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 та кадастрового плану земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_3 на підставі рішення Ясногородської сільської ради від 18.01.2008 року №107-15-05 належала земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку із кадастровим номером :01:013:0033 (а.с. 14, 15, 16).

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 216416, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 та кадастрового плану земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_3 на підставі рішення Ясногородської сільської ради від 18.01.2008 року №107-15-05 належала земельна ділянка площею 0,1577 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :01:013:0034 (а.с. 18, 19, 20).

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 216417, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 та кадастрового плану земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_3 на підставі рішення Ясногородської сільської ради від 18.01.2008 року №107-15-05 належала земельна ділянка площею 0,0955 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :01:017:0018 (а.с. 22, 23, 24).

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом.

Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачі будучи єдиними спадкоємцями за законом майна покійної ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину у встановленому законом порядку прийняли, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшли земельні ділянки, щодо яких нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судові витрати по оплаті судового збору за клопотанням позивачів стягненню з відповідача не підлягають, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бишівської сільської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно за законом, у рівних частинах (по 1/2 кожному), після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

земельну ділянку площею 0,1577 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером :01:013:0034 та розташована у АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,2500 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, із кадастровим номером :01:013:0033 та розташована у АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,0955 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером :01:017:0018 та розташована у АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 24.04.2023 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області: 08072, Київська обл., Фастівський р-н, с. Бишів, вул. Київська, 48, .

Суддя Л.В. Білоцька