ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/101/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Щодо позовної заяви

06.07.2023 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бережна Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Микола Олександрович, ОСОБА_6 , про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання недійсним договору іпотеки, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Мицик Ю.С.

06.07.2023 разом з позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Даниловим Ю.В. подано заяву про забезпечення позову.

Щодо заяви про забезпечення позову

В поданій заяві в порядку ст.ст. 149-154 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ставиться питання про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :63:461:0026, що розташована по АДРЕСА_1 та на житловий будинок (літ. «А»), загальною площею 352,2, житловою площею 81,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, підстава для реєстрації: технічний паспорт серія та номер ТІ01:3475-5483-7745-0086, виданий 07.12.2021 року, видавник: суб`єкт господарювання ОСОБА_7 , зареєстроване 15 грудня 2021 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 1021, виданий 11.11.2011 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бережна Т.Д., здійснену Державним реєстратором Волошиною Жанною Дмитрівною, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ.

Заява обгрунтована тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :63:461:0026, що розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок (літ. «А»), загальною площею 352,2, житловою площею 81,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 вибули з володіння ОСОБА_1 внаслідок шахрайських дій та були неодноразово відчуженні. У провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за № 0000541 від 10.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Зазначає, що договір купівлі-продажу від 15.12.2011, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останнім не підписувався. У ОСОБА_1 не було наміру продавати успадковану ним земельну ділянку. Вказує, що на даний час майно, яке є предметом спору, може бути відчужене на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення суду, в разі задоволення позову. На думку заявника, вказані обставини свідчать про наявність підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення цього позову може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

Мотиви суду

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводився без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення, суд встановив, що між сторонами дійсно існує спір, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, з огляду на що дійшов висновку щодо необхідності застосування в даному випадку визначених заявником заходів забезпечення позову.

Вжиття заявлених заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки вказані заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідачів.

При цьому, одним із завдань цивільного судочинства у відповідності до вимог ст. 2 ЦПК України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову, зокрема, за вмотивованим клопотанням учасника справи, якщо останній заперечуючи в ході розгляду справи спростує підстави для накладення арешту, зокрема, зазначивши, яким чином накладення арешту порушує його права.

Щодо зустрічного забезпечення

Крім того, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Підсумки

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича, про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :63:461:0026, що розташована по АДРЕСА_1 та на житловий будинок (літ. «А»), загальною площею 352,2, житловою площею 81,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, підстава для реєстрації: технічний паспорт серія та номер ТІ01:3475-5483-7745-0086, виданий 07.12.2021 року, видавник: суб`єкт господарювання ОСОБА_7 , зареєстроване 15 грудня 2021 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 1021, виданий 11.11.2011 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бережна Т.Д., здійснену Державним реєстратором Волошиною Жанною Дмитрівною, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ.

Зазначити дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач (1): ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ).

Відповідач (2) ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Відповідач (3) ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ).

Відповідач (4) ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_7 ).

Третя особа: приватний нотаріус КМНО Мироник Оксана Вікторівна (адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 43, к.5).

Третя особа: приватний нотаріус КМНО Бережна Тетяна Леонідівна (адреса: м. Київ, вул. Івана Виговського, 4, гр. прим. № 5, оф. 1).

Третя особа: приватний нотаріус КМНО Косенко Микола Олександрович (адреса: АДРЕСА_8 ).

Третя особа: ОСОБА_6 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_9 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення (ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ю.С.Мицик