ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3838/23 Справа № 212/7275/21 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - МірутиО.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію (суддя Власенко М.Д.), ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 17 січня 2023 року.

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2021 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулось з позовом до суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою місця знаходження майна відповідача, а саме нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 28 жовтня 2019 року по 14 квітня 2021 року у розмірі 6875,62 гривень, яку просив стягнути з відповідача на свою користь та понесені судові витрати в сумі 2270,00 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль суму заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року у розмірі 6875 гривень 62 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року скасовано справу призначено до розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» відмовлено.

Судове рішення мотивоване відсутністю доказів того, що нежитлове приміщення відповідача оснащене системою централізованого опалення, яке є єдиною і невід`ємною частиною житлового будинку, не надано доказів надання відповідачу послуг з опалення у заявлений спірний період, а також доказів, що підтверджують застосовані позивачем в односторонньому порядку показники під час здійснення розрахунку заборгованості.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «Криворізька теплоцентраль», посилається на неповне з`ясування обставин справи, що мають суттєве значення при винесенні рішення, порушення норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В мотивування доводів апеляційної скарги АТ «Криворізька теплоцентраль» зазначає, що згідно з рішенням Криворізької міської ради № 3453 від 12.01.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 із тепловим навантаженням -0,001 Гкал/год.

Таким чином, зазначене навантаження, отримане від КПТМ «Криворіжтепломережа», використовувалось для здійснення нарахування відповідачу за послугу з постачання теплової енергії. Акти про подачу та припинення подачі теплоносія на об`єкт архітектури житловий будинок, а значить і на житлові та нежитлові приміщення у ньому є належними та допустимими доказами постачання теплової енергії.

Суд першої інстанції не врахував, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням у подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення затвердженого наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року №4.

Відповідачем не надано доказів від`єднання від мереж централізованого опалення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рвішення суду залишити без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить приміщення АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування № 1124, посвідченого 16 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265585323 від 13 липня 2021 року (а.с.8).

Листом за Вих. № 134/30 від 12 лютого 2021 року АТ Криворізька теплоцентраль направило відповідачу пропозицію щодо укладення договору. За договором купівлі-продажу теплової енергії № 2005 від 16 березня 2021 року теплопостачальна організація (АТ Криворізька теплоцентраль) бере на себе зобов`язання постачати ОСОБА_1 теплову енергію в потрібних йому обсягах, а ОСОБА_1 зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором та згідно дислокації, доданої до договору, об`єктом теплопостачання є зокрема нежитлове приміщення 41 в будинку АДРЕСА_3 , загальна площа якого становить 101,7 кв.м. (а.с.10-16). До вказаного договору відповідачем подано протокол розбіжностей, який не погоджений позивачем.

Згідно розрахунку позивача за період з 28 жовтня 2019 року по 14 квітня 2021 року відповідачу було поставлено теплову енергію у загальній кількості 3,78 Гкал на суму 6875,62 грн.(а.с. 20)

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок опалювального сезону 2019-2020 років" від 18.09.2019 року № 448 розпочато опалювальний сезон 2019-2020 років (а.с. 21)

Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про закінчення опалювального сезону 2019/2020 років" від 23.03.2020 року № 168 закінчено опалювальний сезон 2019/2020 років (а.с. 22)

Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок опалювального сезону 2020/2021" від 16.09.2020 року № 466 розпочато опалювальний сезон 2020-2021 років (а.с. 23)

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про закінчення опалювального сезону 2020/2021 років" від 17.03.2021 року № 119 закінчено опалювальний сезон 2020/2021 років (а.с. 24).

Згідно актів у період з 28.10.2019 року по 14.04.2021 року, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Станіслава Конткевича, буд. 37, прим. 41, подавався теплоносій, (а.с.25-26).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що нежитлове приміщення відповідача оснащене системою централізованого опалення, яке є єдиною і невід`ємною частиною житлового будинку, не надано доказів надання відповідачу послуг з опалення у заявлений спірний період, а також доказів, що підтверджують застосовані позивачем в односторонньому порядку показники під час здійснення розрахунку заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 24 Закону України "Про теплопостачання" серед основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до пункту 1 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 (далі - Правила), Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії.

Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно з пунктом 4 Правил - користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією.

Пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Пунктами 23-28 Правил визначено порядок проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, а пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до частин 5, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про теплопостачання", основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Оскільки користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, то саме на споживача покладено обов`язок укласти договір з теплопостачальною організацією.

Листом за Вих. № 134/30 від 12 лютого 2021 року АТ Криворізька теплоцентраль направило відповідачу пропозицію щодо укладення договору. За договором купівлі-продажу теплової енергії № 2005 від 16 березня 2021 року теплопостачальна організація (АТ Криворізька теплоцентраль) бере на себе зобов`язання постачати ОСОБА_1 теплову енергію в потрібних йому обсягах, а ОСОБА_1 зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором та згідно дислокації, доданої до договору, об`єктом теплопостачання є зокрема нежитлове приміщення 41 в будинку АДРЕСА_3 , загальна площа якого становить 101,7 кв.м. (а.с.10-16). До вказаного договору відповідачем подано протокол розбіжностей, який не погоджений позивачем.

Таким чином, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що всупереч наведених вимог закону відповідачем у спірний період не був укладений відповідний договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору у належній формі, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Вирішуючи спір, суд виходив із того, що позивач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, а відповідач користувалася наданими їй послугами, проте не здійснювала їх оплату.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на те, що будинок за адресою : АДРЕСА_1 є багатоповерховим та опалення приміщення № 41 здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, яка є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи будинку, а тому відповідач фактично отримував теплову енергію у період з 28.10.2019 року по 14.04.2021 року без укладення договору, але не здійснював оплату за надані послуги у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 6875,62 грн..

На підтвердження факту надання відповідачу послуг з опалення, позивачем надано рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок опалювального сезону 2019-2020 років" від 18.09.2019 року № 448; рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про закінчення опалювального сезону 2019/2020 років" від 23.03.2020 року № 168; рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок опалювального сезону 2020/2021" від 16.09.2020 року № 466; рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про закінчення опалювального сезону 2020/2021 років" від 17.03.2021 року № 119 (а.с.21-24).

Згідно Акту від 28.10.2019 року, складеного представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком, 28 жовтня 2019 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

Згідно Акту від 15.04.2020 року, складеного представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком, 15 квітня 2020 року було припинено подачу теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

Згідно Акту від 02.11.2020 року, складеного представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком , 02 листопада 2020 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

Згідно Акту від 14.04.2021 року, складеного представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком, 14 квітня 2021 року було припинено подачу теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-26).

Відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти позову ДП «Криворізька теплоцентраль», посилаючись на те, що послуги з централізованого опалення вона не отримує, оскільки у належному їй нежитловому приміщенні прим. 41, яке вбудоване у цокольний поверх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня система опалення .

Згідно довідки технічного паспорту на групу нежитлових приміщень, виготовленому 20.08.2021 року ФОП ОСОБА_2 встановлено, що загальна площа нежитлового приміщення АДРЕСА_2 становить 101,7 кв.м., приміщення вбудоване у цокольний поверх чотирьоповерхового житлового будинку, має бетонний фундамент, цегляні стіни, залізобетонні перекриття, бетонну підлогу, а також інженерне обладнання, яке складається з електрики, водопроводу та каналізації. При цьому, обладнання у вигляді газопроводу та опалення будь-якого виду у приміщенні відсутнє. (а.с.98-101).

Відповідно до Акту обстеження побутових умов нежитлового приміщення від 20 жовтня 2019 року, складеного комісією у складі старшого по будинку ОСОБА_3 , слюсаря керуючої компанії «Домком» Заруби О.І. та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , система опалення теплової енергії у нежитловому приміщенні АДРЕСА_2 - відсутня (а.с. 104-107)

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нежитлове приміщення відповідача було оснащене системою централізованого опалення, яке є єдиною і невід`ємною частиною житлового будинку, не надано доказів надання відповідачу послуг з опалення у заявлений спірний період .

Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у цивільній справі № 215/4967/16-ц .

Доводи апеляційної скарги позивача на те, що згідно з рішенням Криворізької міської ради № 3453 від 12.01.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 із тепловим навантаженням -0,001 Гкал/год, не заслуговують на увагу, оскільки передача об`єктів не може бути єдиним, належним та допустимим доказом на підтвредження факту надання АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з опалення відповідачу з 28.10.2019 року по 14.04.2021 року на суму 6875,62 грн.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що відповідачем не надано доказів від`єднання від мереж централізованого опалення, оскільки Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення затвердженого наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року №4 регулюється питання від`єднання від мереж централізованого опалення, а позивачем не надано доказів взагалі наявності радіаторів тепла, і як наслідок отримання послуг теплопостачання саме відповідачу в нежитловому приміщенні № 41

Позивачем, ані до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів, що у відповідача в нежитловому приміщенні взагалі колись встановлювалися радіатори тепла і вона фактично отримувала або отримує від позивача послуги з теплопостачання.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст.7, 19, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий:

Судді: