Справа № 755/9513/20
"21" лютого 2023 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді - САВЛУК Т.В.,
при секретарі Бурячек О. В.,
учасники справи:
представник позивача - адвокати Сосєдова А.В., Пролигін В.А.,
відповідач - не з`явився,
представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, - не з`явився,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкту нерухомого майна та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності,
09 липня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
12 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Сосєдова А.В. про забезпечення позову.
12 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
03 грудня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу, зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на житлове приміщення, - до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року, яка винесена за результатами розгляду цивільної справи №755/5335/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором.
27 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у справі.
23 листопада 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення клопотання позивача - адвоката Пролигіна В.А. про витребування доказів.
З дотриманням вимог п.6 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України, зобов`язано ОСОБА_1 , який виступає в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, надати суду оригінали ( разом з копіями для приєднання до справи) вимог про усунення порушення виконання зобов`язання із повернення боргу за Договором позики від 29 вересня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та поштових конвертів про направлення вимог зазначеним адресатам з описом вкладень та чеками про оплату поштових відправлення, які подано державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олені Володимирівні, для проведення оспорюваної реєстраційної дії.
17 січня 2023 року за вх. № 2383 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту, ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали від 23 листопада 2022 року, подав заяву про долучення доказів.
Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористалася.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, не з`явився, до подав заяву про розгляд справи у відсутність їх уповноваженого представника та ухвалити рішення згідно чинного законодавства з урахуванням інтересі дитини, правом подати письмові пояснення щодо позову або відзиву предмета спору, з викладенням своїх міркувань на підтримку або заперечень проти позову не скористався.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився.
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, надавши належну оцінку наведеним сторонами доводам та запереченням щодо підстав та предмету позову, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Як убачається з матеріалів справи, 29 вересня 2012 року між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М.
За умовами договору, Позикодавець передав у власність Позичальників, а Позичальники прийняли кошти в розмірі 374 960,00 грн., що за середнім курсом складає 46 870 доларів США та зобов`язалися повернути вказану суму до 29 грудня 2012 року за наступним графіком: не пізніше 29 жовтня 2012 року - 1 300 доларів США; - не пізніше 29 грудня 2012 року - 1 300 доларів США; - не пізніше 29 грудня 2012 року -44 270 доларів США. Позика є безвідсоткова.
На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 29 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , укладено Іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 (Іпотекодавець), передав ОСОБА_4 в іпотеку квартиру АДРЕСА_3 , яка належить йому на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу від 18 березня 2003 року.
Пунктом 10 Іпотечного договору визначено, що у разі невиконання ітопекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобов`язання за договором позики, таку вимогу іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмету іпотеки та передбачені права набуття права власності на предмет іпотеки або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом.
Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 4 та 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неповернуту суму позики - 25 570 доларів США, що становить 634 136 грн., 3% річних - 1 660 доларів США, що становить 41 168 грн. та судовий збір 6 090 грн.
Передати предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 в управління ОСОБА_4 на період до його реалізації за визначеною ст.38 Закону України "Про іпотеку" процедурою продажу.
Виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з іпотечного майна - квартири АДРЕСА_3 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
26 жовтня 2016 року Апеляційним судом міста Києва ухвалене рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту.

Відмовлено у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В решті рішення залишено без змін.

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

23 травня 2016 року між ОСОБА_4 (Первісний іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Новий іпотекодержатель) укладено нотаріально посвідчений Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим Анохіною В.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 вересня 2012 року за реєстровим №2274, у відповідності до умов якого первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю, а новий іпотекодержатель прийняв від первісного іпотекодержателя всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором, посвідченим Анохіною В.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 вересня 2012 року за реєстровим №2274, який був укладений в забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, посвідченим Анохіною В.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 вересня 2012 року за реєстровим №2273, укладеним між первісним іпотекодержателем та позичальниками - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , за умовами якого боржники зобов`язані повернути первісному іпотекодержателю грошові кошти в сумі, що складає еквівалент 46870,00 доларів США в строк до 29 грудня 2012 року. Цей договір укладений з одночасним відступленням прав за договором основного зобов`язання. Сторони домовились, що відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Цей договір укладається з одночасним набуттям новим іпотекодержателем права вимагати від боржників належного виконання на його користь всіх без винятку зобов`язань, передбачених договором основного зобов`язання, в сумі, обсягах та з урахуванням фактів, встановлених цим договором основного зобов`язання та рішенням відповідного суду, що набрало законної сили. Новий іпотекодержатель набуває право вимоги до боржника про сплату на його користь процентів за користування позикою, а також штрафів, пені, неустойки та інших платежів, передбачених законом у зв`язку з несвоєчасним виконанням боржником своїх зобов`язань, навіть якщо вони прямо не згадані в цьому договорі відступлення права вимоги або Договорі основного зобов`язання, але передбаченні цивільним законодавством та звичаями ділового обороту.

20 червня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

Визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Анахіною В.М. Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за 696.

12 жовтня 2020 року Київським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором відмовлено.

10 листопада 2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду винесено постанову про задоволення апеляційної скарги та постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

31 серпня 2022 року Київським апеляційним судом винесено постанову про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року, скасовано, та постановлено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором відмовлено.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент вчинення державної реєстрації), обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно з положеннями частини третьої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент вчинення державної реєстрації), право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

За правилами, встановленими статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент вчинення державної реєстрації), Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, подається одна заява про державну реєстрацію прав на такі об`єкти. При цьому одна заява подається лише у разі, якщо речові права на житловий будинок, будівлю, споруду та земельну ділянку, на якій вони розташовані, реєструються за однією особою. Заява про державну реєстрацію прав може бути відкликана до прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації. Під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов`язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно. У разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше. Черговість розгляду заяв щодо одного об`єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав. Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма і вимоги до заповнення заяв, що подаються до органу державної реєстрації прав, а також форма і вимоги до оформлення рішень державних реєстраторів, що приймаються за результатом їх розгляду, затверджуються Міністерством юстиції України.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент вчинення державної реєстрації), державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553 (далі Порядок), державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

За п. 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Згідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За даними, які містяться у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна станом на 21 жовтня 2016 року - квартира АДРЕСА_3 , державним реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Стрельченко Оленою Володимирівною, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер: 31864769 від 13 жовтня 2016 року 17:11:09; номер запису про право власності: 16910858; підстава виникнення права власності: іпотечний договір серія та номер: 2274, виданий 29 вересня 2012 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Анохіна В.М.; Договір відступлення права вимоги, серія та номер: 696, виданий 23 травня 2016 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Анохіна В.М.; право власності зареєстровано за ОСОБА_1 . (том 1 а.с.132)

Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Тлумачення змісту статті 51 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Виходячи з наведеного, законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом, за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).

Верховний Суд також зазначає, що вирішуючи спір, суд має зазначити висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково щодо кожного відповідача у справі, конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на об`єкт нерухомого майна іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо об`єкта нерухомого майна. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року №823/2042/16 (провадження №11-377апп18)

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року по справі № 357/11231/18 (провадження № 61-4960св20) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

В розрізі даного спору, з урахуванням обраного позивачем способу захисту, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за яким зареєстроване речове право на нерухоме майно, а на державного реєстратора покладено лише виконання зобов`язання щодо внесення записів до Державного реєстру прав на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, а отже, з урахуванням вищенаведених норм закону приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкту нерухомого майна та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 19, 41 Конституції України, статтями 512, 514, 516,627, 628, 638, 1046 Цивільного кодексу України, статтями 4, 5, 10, 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 6, 9, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, статтями 2, 4, 12, 76-82, 89, 263-265, 274-279, 280, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

С у д д я