Провадження № 22-ц/802/352/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство (далі АТ) «ОТП Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 червня 2020 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , згідно умов якого надав позичальнику кредит в порядку та на умовах, які визначені даним правочином, строком на 60 місяців. Загальна вартість кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг становить 118 640 грн 03 коп. та складається із: суми кредиту 51 060 грн та процентів за користування кредитом 67 580 грн 03 коп.; щомісячний платіж позичальника становить 1 980 грн.

Позивач зазначав, що він виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу ОСОБА_1 обумовлену його умовами суму кредитних коштів. Однак відповідач взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на 26 вересня 2022 року утворилася заборгованість у розмірі 60 574 грн 08 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 43 027 грн 15 коп., заборгованість за відсотками 17 546 грн 93 коп.

Ураховуючи наведене, позивач АТ «ОТП Банк» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 15 червня 2020 року у розмірі 60 574 грн 08 коп., а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2023 року позов АТ «ОТП Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 15 червня 2020 року у розмірі 60 574 грн 08 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 43 027 грн 15 коп., заборгованість за відсотками 17 546 грн 93 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ «ОТП Банк» відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач АТ «ОТП Банк» просив апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 20 квітня 2023 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , згідно умов якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на умовах передбачених кредитним договором (п. 1 кредитного договору) (а.с.9-15).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредит видається у розмірі 51 060 грн на споживчі цілі. Дата остаточного повернення кредиту 15 червня 2025 року. Строк на який надається кредит визначено графіком платежів.

З додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № від 15 червня 2020 року «Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості кредиту» вбачається, що з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, строк кредиту складає 60 місяців, а його загальна сума 118 640 грн 03 коп., з яких: сума кредиту 51 060 грн, проценти за користування кредитом 67 580 грн 03 коп.; щомісячний платіж позичальника встановлений у розмірі 1 980 грн, крім останнього місяця, де відповідна сума становить 1 820 грн 03 коп. (а.с.10).

Факт видачі банком готівки відповідачу ОСОБА_1 підтверджується заявою на видачу готівки № А00Т027К2U від 15 червня 2020 року, згідно якої останній надано кредитні кошти у розмірі 51 060 грн (а.с.12).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе за кредитним договором № від 15 червня 2020 року зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 26 вересня 2022 року у неї виникла заборгованість у розмірі 60 574 грн 08 коп., яка складається з: 43 027 грн 15 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 17 546 грн 93 коп. заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком банку (а.с.8).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, а також зобов`язання є договори та інші правочини, що передбачено ст. 11 та ст. 626 ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 4 кредитного договору, підписанням кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що: 1) банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів фінансових послуг; 2) позичальника перед укладенням кредитного договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення кредитного договору; 3) позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; банк надав позичальнику підписаний зі сторони банку оригінальний примірник кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до кредитного договору 4) з правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника, та тарифами банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; примірники правил кредитування та тарифів банку отримала.

Як встановлено судом, кредитний договір був підписаний особисто відповідачем ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вона погодилася зі всіма його умовами.

З огляду на це, суд обґрунтовано не прийняв до уваги заперечення відповідача про неукладення кредитного договору № від 15 червня 2020 року, оскільки з наявних у справі доказів слідує, що вона на виконання умов вказаного договору сплачувала відповідні платежі.

Суд першої інстанції встановивши, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а остання користуючись кредитними коштами та частково погашаючи кредит, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 26 вересня 2022 року у неї виникла заборгованість у розмірі 60 574 грн 08 коп., дійшов правильного висновку про стягнення цієї заборгованості з відповідача на користь позивача.

Водночас судом було враховано, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідає всім вимогам до первинних документів, що підтверджує отримання відповідачем кредиту та наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк».

При цьому свого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не надала.

Крім того, як встановлено судом, 03 жовтня 2022 року банк звертався до відповідача ОСОБА_1 із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання нею зобов`язань за кредитним договором, проте, 21 жовтня 2022 року вона повернулася відправнику за закінченням терміну зберігання. Наведене свідчить, що вжиті банком заходи досудового врегулювання спору виявилися безрезультатними.

Наведене також спростовує доводи відповідача ОСОБА_1 про невиконання АТ «ОТП Банк» своїх зобов`язань про надіслання їй досудової вимоги про врегулювання спору. При цьому остання не надала доказів того, що вона зверталася до банку з метою досудового врегулювання спору.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову АТ «ОТП Банк» є законним та обґрунтованим.

Наведені відповідачем ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність рішення суду.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у відзиві на позовну заяву, а також у запереченнях, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: