КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/3765/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення, постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, відповідно до якого просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 220,74 грн, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 773,63 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21 996,71 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 252,50 грн, витрати на отримання довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 33 грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позивач стверджував, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, підприємством, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем.

Позивач стверджував, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), але своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2021 року становить 27 249,21 грн та складається з заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 21 996,71 грн, заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 252,50 грн.

Крім того, позивач посилався на те, що на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 994,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що сторони перебувають у договірних відносинах відповідно до договору приєднання. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак таких не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість, тому просив вирішити вказаний спір у судовому порядку задовольнивши поданий позов.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги: з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 21 996,71 грн, постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 5 252,50 грн, а також судовий збір у розмірі 2 270 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лопатін К.О. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 220,74 грн, а також централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 773,63 грн, що разом становить 7 994,37 грн, а також понесених витрат по сплаті послуг щодо отримання інформації із реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 33 грн, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог, поклавши на відповідача судові витрати у справі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору ( а.с.47, т.1).

Відповідно до Додатку №1 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення у сумі 6 220,74 грн за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до Додатку №2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги гарячого водопостачання у сумі 1 773,63 грн за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 за період з 01 травня 2018 року по 30 червень 2021 року заборгованість за надання послуг з централізованого опалення складає 21 996,71 грн, за послуги з постачання гарячої води у сумі 5 252,50 грн, а всього 27 249,21 грн (а.с.9, т.1).

В газеті «Хрещатик» №111 (4511) від 06 серпня 2014 року було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню ПАТ «Київенерго» (а.с.48, т.1).

В газеті «Хрещатик» №34 (5085) від 28 березня 2018 року було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (а.с.49, т.1).

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води до 01 травня 2018 року у розмірі 1 773,63 грн, а також за спожиті послуги з централізованого опалення до 01 травня 2018 року у розмірі 6 220,74 грн.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за надані та спожитті відповідачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з 01 травня 2018 року суд першої інстанції мотивував своє рішення доведеністю позивачем вказаних позовних вимог та відповідністю цих вимог нормам матеріального та процесуального законодавства.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог у частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до 01 травня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача розрахунок сум заборгованості до суду наданий не був, що позбавляє суд перевірити правильність нарахування суми заборгованості у відповідний період часу з наданих послуг. При цьому, 17 листопада 2022 року стороною позивача було подано до суду детальний розрахунок суми заборгованості, але по іншій квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто користувачем послуг, які надаються позивачем у справі.

Так, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла до 01 травня 2018 року.

Разом з тим, позивачем не надано розрахунку заборгованості по щомісячним платежам до 01 травня 2018 року, та у позовній заяві позивач навіть не вказує за який період він просить стягнути заборгованість, яка виникла перед попереднім кредитором.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Не вказавши період, за який позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла до 01 травня 2018 року , та не надаючи розрахунку такої заборгованості по щомісячним платежам, позивач тим самим не довів розмір заборгованості, яка дійсно виникла перед попереднім надавачем послуг, та яка знаходиться у межах позовної давності.

Обов`язок же доведення цих обставин лежить на позивачеві.

Відповідач через відсутність будь - якого розрахунку заборгованості до 01 травня 2018 року був позбавлений можливості перевірити такий розрахунок та висунути свої заперечення щодо нього чи надати свій контррозрахунок.

Суд також позбавлений можливості перевірити розрахунок заборгованості та визначити суму боргу, яка знаходиться у межах позовної давності.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б були подані до суду першої інстанції щодо надання КП «Київтеплоенерго» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, нарахованої до 01 травня 2018 року, а містять лише Додаток №1 до Договору цесії, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення у сумі 6 220,74 грн за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10), Додаток №2 до Договору цесії, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги гарячого водопостачання у сумі 1 773,63 грн за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Разом із апеляційною скаргою апелянтом було надано розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою споживача: АДРЕСА_1 , за період з 01 липня 2015 року по 01 грудня 2022 року (а.с.101-102).

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи зазначене, нові докази, які додані до апеляційної скарги, а саме розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою споживача: АДРЕСА_1 , за період з 01 липня 2015 року по 01 грудня 2022 року, не може бути врахований апеляційним судом, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, проте представником апелянта не було наведено жодного аргументу щодо причин неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції.

Крім того позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, заявив вимогу про стягнення з відповідача у справі судових витрат пов`язаних із сплатою 33 грн за отримання витягу із Реєстру речових прав на нерухоме майно, однак суд відмовив у задоволенні вказаних вимог.

Колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн, оскільки позивачем не доведено, що такі витрати були вимушеними, а тому не можуть розглядатися як збитки. До позову додано квитанцію про сплату вказаних коштів у вище вказаному розмірі, однак зазначена квитанція не містить ідентифікуючих даних, що саме по отриманню інформації з приводу квартири відповідача ці витрати були сплачені.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційний суд доходить висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, то розподіл судових витрат не проводиться.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв