спр. № 336/3292/23
пр. № 2/336/1828/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 23 червня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Лопаткіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цвільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДА ЕЙР" та Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, за яким ззначив, що 24.06.2019 року позивач призначений на посаду генерального директора ТОВ «АНДА ЕЙР».

Вирішивши скористатись своїм правом звільнитися за власним бажанням, позивачем направлено власникам ТОВ «АНДА ЕЙР»: ОСОБА_3 та ТОВ «ЕЙР ТРАФІК ФІНАНС АТФ» заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів ТОВ «АНДА ЕЙР» від 22 грудня 2021 року.

З метою дотримання ч. 3 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», повідомлення щодо проведення загальних зборів учасникам були направлені згідно вимог закону. Також повідомлення було оприлюднено в газеті «Голос України» за 22.12.2021 р.

Учасники ТОВ «АНДА ЕЙР» - ОСОБА_3 та ТОВ «ЕЙР ТРАФІК ФІНАНС АТФ» проігноровали заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів ТОВ «АНДА ЕЙР».

Однак, у зв`язку з відсутністю учасників, яким в сукупності належить 100% голосів, загальні збори були визнані такими, що не відбулися

У зв`язку з вищенаведеним, позивач видав наказ, яким звільнено останнього з посади генерального директора за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП.

Позивачем були направленні заяви-повідомлення стосовно наказу № 001 ТОВ «АНДА ЕЙР» від 01.02.2022 року державному реєстратору Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації міста Києва та Державної податкової інспекції у Солом`янському районні Головного управління ДПС у м. Києві.

Позивач просить суд визнати трудові відносини між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АНДА ЕЙР» (Ідентифікаційний код юридичної особи 40096636) припиненими з 01.02.2022 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України; зобов`язати Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про керівника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АНДА ЕЙР» (Ідентифікаційний код юридичної особи 40096636) - Чорного Дмитра Віталійовича (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, при цьому відповідач Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація подав відзив яким, заперечив на позов посилаючись на те, що всі реєстраційні дії у ЄДР проводяться відповідно до вимог Закону про реєстрацію, яким передбачено порядок проведення кожної реєстраційної дії та перелік відповідних документів, який надається державному реєстратору для її проведення, наведений у вказаному Законі про реєстрацію перелік реєстраційних дій, які проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в ЄДР є вичерпним, до якого не відносяться судові рішення про припинення трудових відносин, Тому, зобов`язати Відповідача-2 внести зміни до відомостей про керівника в ЄДР шляхом внесення запису про виключення запису з ЄДР про Позивача, без правових підстав не являється можливим.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.06.2019 року позивач був призначений на посаду генерального директора ТОВ «АНДА ЕЙР» (копія протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «АНДА ЕЙР» та копія ст.9 трудової книжки додані до позову).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, станом на момент подання позову керівником ТОВ «АНДА ЕЙР» так само є позивач.

Позивачем направлено власникам ТОВ «АНДА ЕЙР»: ОСОБА_3 та ТОВ «ЕЙР ТРАФІК ФІНАНС АТФ» заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів ТОВ «АНДА ЕЙР» від 22 грудня 2021 року (копії заяв із доказами відправлення додані до позову), відповідно до якої:

1)Просив звільнити позивача за власним бажанням з посади директора ТОВ «АНДА ЕЙР»;

2)З метою розгляду заяви про звільнення позивачем ініційоване загальні збори учасників ТОВ «АНДА ЕЙР», які відбудуться 31.01.2022 року об 12 год. 00 хв. за адресою: 03151, місто Київ, вул. Народного ополчення, будинок 26-А;

3)Порядок денний загальних зборів визначено з двох питань:

-Розгляд заяви директора про звільнення позивача за власним бажанням з посади директора ТОВ «АНДА ЕЙР» з 01.02.2022 року;

-Обрання нового директора ТОВ «АНДА ЕЙР» з 01.02.2022 року з числа осіб, запропонованих учасниками ТОВ «АНДА ЕЙР»;

4)За результатами розгляду заяви позивача про звільнення прийняти відповідне рішення та провести державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ «АНДА ЕЙР».

Як зазначає позивач, учасники ТОВ «АНДА ЕЙР» - ОСОБА_3 та ТОВ «ЕЙР ТРАФІК ФІНАНС АТФ» проігноровали заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів ТОВ «АНДА ЕЙР». Дозакзів протилежного суду надано не було.

У зв`язку з відсутністю учасників, яким в сукупності належить 100% голосів, загальні збори були визнані такими, що не відбулися (копія протоколу № 2 про те, що Загальні збори учасників ТОВ «АНДА ЕЙР» скликані на 31.01.2022 р. об 14 год. 00 хв не відбулись).

У зв`язку з вищенаведеним, позивач видав наказ № 001 ТОВ «АНДА ЕЙР» від 01.02.2022 року, яким звільнено останнього з посади генерального директора за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці позивача. Повноваження щодо керівництва ТОВ «АНДА ЕЙР» з 01.02.2022 року покладено на єдиного засновника ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .)

Позивачем були направленні заяви-повідомлення стосовно наказу № 001 ТОВ «АНДА ЕЙР» від 01.02.2022 року державному реєстратору Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації міста Києва та Державної податкової інспекції у Солом`янському районні Головного управління ДПС у м. Києві (копії заяв-повідомлень із доказами відправлення додані до позову).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

За змістом статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру .

Стаття 8 Конвенції захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом. Поняття приватне життя в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на приватне життя (OLEKSANDR VOLKOV v. UKRAINE, № 21722/11, § 165, ЄСПЛ, від 09 січня 2013 року).

Відповідно до статті 1 КЗпП України цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всесвітню охорону трудових прав працівників.

Згідно статті 2 цього ж Кодексу право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладений у статті 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, визначеним статтею 16 ЦК України.

Розірвання трудового договору з ініціативи працівника визначено однією з підстав припинення трудового договору (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України).

Так, відповідно до приписів частин 1 та 3 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Разом з тим, Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права), і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися статтею 38 КЗпП й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.

Частинами 3 та 4 статті 65 Господарського кодексу України, передбачено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Згідно положень ч. 1 ст. 29 "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", загальні збори учасників товариства є вищим органом товариства.

Відповідно до ст. 98 Цивільного кодексу України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 99 Цивільного кодексу України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Частинами 4-5 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» , що набув чинності 17 червня 2018 року, передбачено, що виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад. Назвою колегіального виконавчого органу є "дирекція", а його голови - "генеральний директор", якщо статутом не передбачені інші назви.

Згідно з частинами 1-3 цієї статті виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень.

Пунктом 7 частини 2, частиною 3 статті 30 вказаного Закону передбачено, що до компетенції загальних зборів учасників належить обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Питання, передбачені частиною другою цієї статті, та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства, якщо інше не випливає з цього Закону.

Згідно вимог частини 1 статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або Статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Тобто, можливість скликати загальні збори учасників на вимогу виконавчого органу передбачено законодавством, отже, директор сам вправі скликати позачергові збори учасників з винесенням на порядок денний питання про своє звільнення.

Частинами 1-5 статті 32 цього Закону визначено, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення .

У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що директор товариства, як і будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, написавши заяву про звільнення за два тижні і відпрацювавши встановлений строк (за відсутності поважних причин), після чого оформити розірвання трудових відносин наказом і внести запис про звільнення до своєї трудової книжки.

Водночас, згідно вимог корпоративного законодавства, директор товариства звільняється з посади рішенням загальних зборів учасників товариства, які він має право скликати з власної ініціативи, включивши до порядку денного питання про звільнення директора товариства.

Про скликання загальних зборів учасники товариства мають бути завчасно повідомлені у строк, передбачений законом.

У разі ж якщо засновників не вдається зібрати та провести загальні збори, вбачаються підстави для звернення керівника товариства з позовом до суду про захист своїх трудових прав.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що обіймає посаду генерального директора ТОВ «АНДА ЕЙР», та починаючи з грудня 2021 року намагався звільнитися з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач використав всі заходи, що передували його звільненню за власним бажанням, однак, уповноважений на звільнення директора орган Товариства проігнорував повідомлення позивача і не розглянув по суті заяву останнього про звільнення протягом передбачених законодавством строків, та не виконав покладених на нього Статутом обов`язків. Позивач правомірно звернувся до суду, знаходячись в ситуації, коли згідно Конституції України він має право звільнитись із займаної посади, однак, законної процедури такого звільнення без участі учасників товариства немає.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, а також виходячи з того, що звернення позивача до суду з позовом про визнання трудових відносин припиненими за таких обставин є єдиним способом захисту його конституційних прав, а тому суд вважає за можливе задовольнити його позов в цій частині.

З приводу вимоги про зобов`язання Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про керівника ТОВ АНДА ЕЙР ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням з посади директора, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб є Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Відповідно до приписів вказаного Закону та Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України № 359/5 від 09.02.2016 така реєстраційна дія як "виключити з реєстру" - відсутня, можливо лише здійснити реєстраційну дію "зміна відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі".

Перелік документів, що подаються для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, встановлюється частиною 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зазначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, відповідно до зазначених норм чинного законодавства на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або за рішенням колегіального органу товариства з обмеженою відповідальністю можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

З огляду на наведене, позов в частині вимог до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про керівника ТОВ АНДА ЕЙР ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням з посади директора задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога законом не передбачена, а реєстратор жодних прав позивача не порушив.

Крім того, суд не вправі втручатися у діяльність органу - суб`єкта державної реєстрації, зобов`язуючи йог вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру, а рішення суду про припинення трудових відносин саме по собі, згідно зі ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиному Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ТОВ "АНДА ЕЙР" на користь позивача судові витрати в розмірі 2147 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст.1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДА ЕЙР" та Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНДА ЕЙР» (м. Київ, вул. Нароного полчення, 26-А, ідентифікаційний код 32404325) у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 01.02.2022р.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДА ЕЙР» (м. Київ, вул. Нароного полчення, 26-А, ідентифікаційний код 32404325) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) - 2147 грн. 20 коп. судових витрат.

Роз`яснити учасникам справи, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін