Справа № 127/2779/23
Провадження 2/127/332/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Остапенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.09.2020 ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір № , який разом із паспортом кредиту та умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» становлять єдиний кредитний договір. 29.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229, у відповідності до якого ТОВ «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і боржниками. Відповідно до додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 135 145, 53 гривень, з яких: 77 050, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1, 20 гривень - сума заборгованості за відсотками; 58 094, 33 гривень - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свого зобов`язання, заборгованість не погасив. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалось. Таким чином заборгованість відповідача за кредитним договором № від 03.09.2020 становить 135 145, 53 гривень. Крім того, 24.02.2021 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-2676710. Відповідач підтвердив, що він ознайомлений із Правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», повністю їх розуміє, погоджується із ними і зобов`язується неухильно дотримуватись. 27.09.2021 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27092021, у відповідності до якого ТОВ «Качай гроші» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників. Так, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 00-2676710 від 24.02.2021 в сумі 5 682, 20 гривень, з яких: 2 000, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 682, 20 гривень - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, заборгованість не погасив. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалось. Таким чином заборгованість відповідача по кредитному договору № 00-2676710 від 24.02.2021 становить 5 682, 20 гривень.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № від 03.09.2020 в сумі 135 145, 53 гривень і за кредитним договором № 00-2676710 від 24.02.2021 в сумі 5 682, 20 гривень. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 02.03.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

Вищевказане судове рішення представником позивача було одержано 03.03.2023, що підтверджується довідкою про його доставку до електронної скриньки представника позивача. (а.с. 53)

З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із ухвалою суду від 02.03.2023 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені відповідачу за останньою відомою адресою його місця проживання (перебування), повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, судом було опубліковано оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про розгляд даної справи в суді. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. (а.с. 54, 56-57, 61, 63-64)

У строк, визначений судом ухвалою суду від 02.03.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли.

В судове засіданні представник позивача та відповідач повторно не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачем суду не повідомлено. Таким чином, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Водночас, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі, в якій зазначено про відсутність заперечень щодо розгляду справи у відсутність відповідача та проведення заочного розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника позивача та положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність учасників справи та провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

03.09.2020 ОСОБА_1 подав заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». (а.с. 8)

Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», які розміщені на веб-сайті www.kreditmarket.ua.

03.09.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 77 050, 00 гривень строком на 36 місяців. (а.с. 7)

Згідно із п. 1.3. вищевказаного договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати його повернення на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 4921432, який є невід`ємною частиною цього договору.

Усі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір (п. 2.1. кредитного договору).

У відповідності до п. 1.4. кредитного договору № від 03.09.2020, підписавши цей договір позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту: 50 000, 00 гривень - переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк»; 2 000, 00 гривень, 18 000, 00 гривень, 650, 00 гривень і 1 200, 00 гривень - оплата страхових платежів за договорами страхування № -ТС від 04.09.2020, № -С, № -KMZ і № -ЛО від 03.09.2020; 200, 00 гривень - оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA».

Крім того, 24.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Качай гроші» було укладено кредитний договір № 00-2676710, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у безготівковій формі у розмірі 2 000, 00 гривень строком на 12 днів шляхом їх перерахування протягом 3-х банківських днів з моменту укладення цього договору на карту позичальника № НОМЕР_1 (п. 1.1. - п. 1.3., п. 2.2. - п. 2.3. договору). В свою чергу, відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити визначені умовами договору проценти за користування ним. (а.с. 21-22)

Додатком № 1 до вищевказаного кредитного договору його сторони погодили графік платежів та їх розмір. (а.с. 22)

29.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20211229, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і боржниками, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває права грошових вимог первісного кредитора за цими кредитними договорами. (а.с. 15-17)

29.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 03.09.2020.

Крім того, 27.09.2021 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27092021, у відповідності до якого ТОВ «Качай гроші» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-2676710 від 24.02.2021. (а.с. 23-26)

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, відбулось одиничне, тобто сингулярне правонаступництво, і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стало новим кредитором відповідача.

Позивач вважає, що відповідачем порушено умови кредитних договорів № від 03.09.2020 та № 00-2676710 від 24.02.2021, заборгованість за якими підлягає стягненню в примусовому порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1047 і ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

За умовами кредитного договору № 00-2676710 від 24.02.2021 даний правочин укладено в електронній формі і підписано, відповідно, зокрема відповідачем, електронним підписом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються фінансовою установою, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг фінансової установи) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору інформацію, зазначену в Паспорт кредиту, з огляду на наступне.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими фінансова установа зобов`язана його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.

Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Отже, паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частини кредитного договору.

До вищевказаного висновку, викладеного у постанові від 23 травня 2022 року, прийшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), відступивши при цьому від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19).

Крім того, зі змісту розділу 8 Паспорта кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведення кредитодавцем оцінки кредитоспроможності клієнта з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. (а.с. 7-8)

З п. 2.1. кредитного договору № від 03.09.2020 вбачається, що відповідач ознайомився з Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в редакції від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» www.kreditmarket.ua.

Відповідно, матеріали справи не містять Умов з якими відповідач ознайомився, погодився з ними і розумів, підписуючи кредитний договір № від 03.09.2020, оскільки такі суду не надані, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії, процентів за користування кредитними коштами, їх розміру і порядку нарахування тощо.

Таким чином, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», що розміщені на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» www.kreditmarket.ua, неодноразово змінювалися самою фінансовою установою.

Суду не надано належних доказів, які б підтверджували конкретні узгоджені із відповідачем умови фінансових послуг, враховуючи відсутність у кредитному договорі № від 03.09.2020 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, неустойки.

При цьому, у відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вищевказане узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц.

Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання фінансовою установою додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в кредитному договорі, який безпосередньо підписаний позичальником, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд звертає увагу на те, що наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил фінансових послуг не мають правового значення, оскільки вид кредиту, з огляду на його характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредитів, просив стягнути заборгованість за основною сумою боргу (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), відсотками, а також пеню.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Водночас, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Однак, відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Позивачем не надано суду належних доказів перерахування на карту відповідача № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 2 000, 00 гривень, як то визначено умовами п. 2.2 кредитного договору № 00-2676710 від 24.02.2021.

При цьому, згідно із п. 2.3 кредитного договору № 00-2676710 від 24.02.2021 сума кредиту перераховується кредитодавцем позичальнику протягом 3-х банківських днів з моменту укладення цього договору.

Відсутність доказів перерахування на картковий рахунок відповідача грошових коштів (п. 1.2, п. 2.2 договору) унеможливлює встановити: суму наданої позики; правильність нарахування процентів, які нараховуються від суми наданої позики з дати її отримання (п. 1.4.1, п. 3.1- п. 3.3 договору).

Також позивачем не надано належних доказів одержання відповідачем кредиту за договором № від 03.09.2020. При цьому, за умовами даного кредитного договору кредитодавець мав виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту: 50 000, 00 гривень - переказ на рахунок ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк»; 2 000, 00 гривень + 18 000, 00 гривень + 650, 00 гривень + 1 200, 00 гривень - оплата страхових платежів за договорами страхування№ -ТС від 04.09.2020, № -С, № -KMZ і № -ЛО від 03.09.2020; 200, 00 гривень - оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» (п. 1.4. договору).

Крім того, судом звернуто увагу на те, що сума кредиту за умовами договору становила - 77 050, 00 гривень (п. 1.2.), 72 050, 00 гривень з яких позичальник уповноважив кредитодавця виплатити/сплатити, а порядок видачі решти кредитних коштів - умовами договору не визначено.

Визначення вищевказаних сум кредитів в договорах не свідчить про отримання позики, зокрема саме у такому розмірі, і, відповідно, про виконання позикодавцем своїх зобов`язань по договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За умовами договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021, ТОВ «Качай гроші» (первісний кредитор) зобов`язалось передати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Документи по боржниках, зазначених у Реєстрі боржників протягом 30 робочих днів з дати укладення даного договору за умови оплати суми фінансування. Передача Документів здійснюється шляхом укладення між сторонами Акту прийому-передачі Документації за формою, встановленою в додатку № 4 до цього договору. Визначення терміну «Документи» наведено в преамбулі договору: документи - оригінали документів, що стосуються боргу окремих боржників та підтверджують дійсність та наявність у Клієнта Прав вимоги, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості. Зі змісту п. 12.1. вищевказаного договору факторингу вбачається, що зокрема Акт прийому-передачі Документації є його невід`ємною частиною.

Також й за умовами договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язалось передати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Документацію по боржниках за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Визначення терміну «Документація» наведено в преамбулі договору, зокрема це: розрахунок заборгованості на дату відступлення прав вимоги, довідка про рух коштів по рахунках тощо.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, саме позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України) і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, позивачем не було повідомлено суд про неможливість подання доказів у встановлений законом строк, тобто разом із позовом, у відповідності до ч. 4 ст. 83 і п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Крім того, у своєму клопотанні, поданому суду 13.03.2023, представник позивача просив суд розглянути справу на підставі наявних у справі доказах.

Судом прийнято до уваги, що законом передбачено відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором у зобов`язанні за недійсність переданої йому вимоги (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Відповідно, укладення договору факторингу/договору відступлення прав вимоги не може бути беззаперечним доказом наявності дійсного грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за кредитним договором № 00-2676710 від 24.02.2021 на підставі договору факторингу договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021 і за кредитним договором № від 03.09.2020 на підставі договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 у первісних кредиторів - ТОВ «Качай гроші»/ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (відповідно), а потім і у нового - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників, в тому числі щодо суми позики і процентів, а також у позовній заяві.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Отже, позивачем у даній справі не доведено отримання відповідачем кредитів за договорами № 00-2676710 від 24.02.2021 і № від 03.09.2020.

На підтвердження виконання умов кредитного договору № від 03.09.2020, позивачем суду надано довідку ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 8286994-SG від 01.01.2022. (а.с. 10)

Зважаючи на те, що вищевказана довідка не є первинним документом, даний доказ судом оцінюється в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.

В обґрунтування розміру заборгованості відповідача перед позивачем, останнім зокрема, надано розрахунки заборгованості. (а.с. 11, 27)

Розрахунки заборгованості за кредитними договорами № 00-2676710 від 24.02.2021 і № від 03.09.2020, не є належними доказами видачі та отримання кредитів, оскільки не є первинними документами, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Розрахунки заборгованостей за кредитними договорами № 00-2676710 від 24.02.2021 і № від 03.09.2020 здійснені первісними кредиторами позивачем суду не надано.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору № 00-2676710 від 24.02.2021 лише констатує суму заборгованості, визначену первісним кредитором і вказує на відсутність будь-яких нарахувань з моменту укладення договору факторингу позивачем. (а.с. 27) Однак, такий розрахунок не є належним і достовірним доказом у даній справі, в розумінні положень ст.ст. 77 і 79 ЦПК України.

Інформація зазначена у довідці № 8286994-SG, виданій ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 01.01.2022, не підтверджена належними й допустимими доказами. (а.с. 10)

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 03.09.2020 вбачається нарахування відсотків та пені, хоча, як встановлено судом, такі нарахування умовами даного кредитного договору не передбачено.

Отже, на підтвердження отримання кредитів, наявності заборгованості відповідача перед позивачем по кредитам не надано жодного належного і допустимого доказу, які у своїй сукупності дали б змоги дійти висновку про наявність повідомленої позивачем кредитної заборгованості, тобто були б достатніми для встановлення обставин, які входять до предмета доказування саме позивачем.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що розрахунки заборгованостей, надані позивачем за кредитними договорами № 00-2676710 від 24.02.2021 і № від 03.09.2020, є необґрунтованими і не підтвердженими належними, допустимими і достовірними доказами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Враховуючи те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом кредитних договорів № 00-2676710 від 24.02.2021 і № від 03.09.2020 відповідачем, відсутні й підстави для застосування правових наслідків порушення зобов`язання.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 02.03.2023 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку - пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № від 03.09.2020 в сумі 135 145, 53 гривень і за кредитним договором № 00-2676710 від 24.02.2021 в сумі 5 682, 20 гривень, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2 684, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 17.01.2023. (а.с. 6)

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Враховуючи вищенаведене та керуючись Конституцією України, ч. 1 ст. 1, п. 3 і п. 6 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 12, 15, 16, 204, 207, 509, 510, 512-519, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610-612, ч. 1 ст. 626, ст.ст. 627-629, 633, 634, 638, 639, 1046, ч. 1 ст. 1048, ст. 1049, ч. 1 і ч. 2 ст. 1050, ч. 1 і ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055, ст. 10561 ЦК України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором № від 03.09.2020 в сумі 135 145, 53 гривень і за кредитним договором № 00-2676710 від 24.02.2021 в сумі 5 682, 20 гривень - відмовити.

Судовий збір в сумі 2 684, 00 гривень залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; останнє відоме місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Рішення суду складено 24.04.2023.

Суддя: