Справа № 466/9734/22
Провадження № 2/466/745/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представник позивача ОСОБА_4

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності,

у с т а н о в и в:

02 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 пред`явила в Шевченківський районний суд м. Львова позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності.

Як на підставу своїх вимог зіслалась на те, що їй, ОСОБА_1 , та відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Її, позивача, частка у праві власності на вказаний будинок становить 1/2, а відповідачам належить по 1/4.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на день подання позову до будинку належать житлова кімната під літ. 1-3, площею 16, 6 кв.м, житлова кімната під літ. 2-6, площею 17,9 кв.м, підвал під літ. I, площею 13,2 кв.м та підвал під літ. II, площею 15,5 кв.м.

Фактично будинок між співвласниками є поділений.

В її, ОСОБА_1 , володінні та користуванні перебуває кімната під літ. 2-6, площею 17,9 кв.м, та підвал під літ. II, площею 15,5 кв.м, а у володінні та користуванні відповідачів кімната під літ. 1-3, площею 16,6 кв.м, та підвал під літ. І, площею 13,2 кв.м.

Земельна ділянка під даним житловим будинком не приватизована.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Виходячи з наведених законодавчих вимог земельна ділянка для обслуговування житлового будинку може перебувати у спільній власності усіх співвласників такого будинку.

Вона, позивач, з відповідачами, як співвласники вищевказаного житлового будинку, звернулися до Львівської міської ради для приватизації земельної ділянки під спільним житловим будинком.

Однак, в процесі підготовки документів на приватизацію було виявлено, що відповідач ОСОБА_3 вже скористався наданим законом правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки в м. Мостиська Львівської області, а тому не може безоплатно приватизувати земельну ділянку під спільним житловим будинком, що підтверджується довідкою від 25.01.2022 року № 2.17-186.

Використання ОСОБА_3 права на безоплатну приватизацію унеможливлює приватизацію земельної ділянки під спільним житловим будинком.

Єдиною можливістю приватизації земельної ділянки під належною їй, позивачу, частиною житлового будинку є виділ її частки із спільної часткової власності житлового будинку, а тому вона вирішила звернутись в суд з даним позовом.

З огляду на наведені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, просила ухвалити рішення, яким:

- виділити їй, ОСОБА_1 на праві приватної власності в натурі частку із спільного майна, а саме 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,6 кв.м, що згідно даних поверхового плану 1963 року включає в себе: приміщення житлової кімнати під літ. 1-2, площею 17,9 кв.м та приміщення підвалу під літ. II, площею 15,5 кв.м;

- припинити її, ОСОБА_1 , право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та в справі призначено підготовче судове засідання.

Підготовче судове засідання в справі неодноразово відкладалося за клопотанням представника позивача адвоката Ігнатишина В.І. у зв`язку проведенням експертизи на замовлення позивача ОСОБА_1 .

Клопотанням від 21 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 долучили до справи висновок експерта та уточнили позовні вимоги відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи стосовно площі кімнати під літ.1-2, яка становить 17,1 кв.м, а не 17,9 кв.м, як зазначалось в позовній заяві.

В підготовче судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 21 квітня 2023 року о 12.30 год. учасники процесу не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ігнатишин В.І. подав заяву, з якої убачається, що позовні вимоги він та ОСОБА_1 підтримують та просять проводити розгляд справи без їх участі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явились та в матеріалах справи містяться їх заяви, з яких убачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 вони визнають та просять розглянути справу у їх відсутності.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання 21 квітня 2023 року всіх учасників справи, фіксування цього засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які позивач ОСОБА_1 посилається як на підставу своїх вимог, враховуючи визнання позову відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , який їм належить на праві спільної часткової власності.

Позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом третьої Львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. 09 квітня 2019 року і зареєстрованого в реєстрі за №3-229, належить на праві приватної власності частка у розмірі 1/2 цього житлового будинку.

Відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_2 належить на праві приватної власності по 1/4 частині зазначеного будинку.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, зокрема поверхового плану від 10 червня 1963 року, до будинку належать житлова кімната під літ. 1-2, площею 17,1 кв.м, коридор під літ. 1-1, площею 6,5 кв.м, кухня під літ. 1-3, площею 9,8 кв.м, підвал під літ. I, площею 13,9 кв.м, та підвал під літ II, площею 15,5 кв.м

Фактично вказаний вище будинок між співвласниками був поділений. В даний час у володінні та користуванні позивача ОСОБА_1 перебуває кімната під літ. 1-2, площею 17,1 кв.м, та підвал під літ. II, площею 15,5 кв.м, а відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - коридор під літ. 1-1, площею 6,5 кв.м, кухня під літ. 1-3, площею 9,8 кв.м, та підвал під літ. I, площею 13,9 кв.м

Земельна ділянка під даним житловим будинком не приватизована.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Виходячи з наведених законодавчих вимог земельна ділянка для обслуговування житлового будинку може перебувати у спільній власності усіх співвласників такого будинку.

Позивач ОСОБА_1 разом з відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , як співвласники вищевказаного житлового будинку, звернулися до Львівської міської ради для приватизації земельної ділянки під спільним житловим будинком.

Однак, в процесі підготовки документів на приватизацію було виявлено, що відповідач ОСОБА_3 вже скористався наданим законом правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки в м. Мостиська Львівської області, а тому не може безоплатно приватизувати земельну ділянку під спільним житловим будинком, що підтверджується довідкою від 25.01.2022 року № 2.17-186.

Використання ОСОБА_3 права на безоплатну приватизацію унеможливлює приватизацію земельної ділянки під спільним житловим будинком.

Єдиною можливістю приватизації земельної ділянки під належною позивачу ОСОБА_1 частиною житлового будинку є виділ її частики із спільної часткової власності житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із приписами ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), а відповідно до ст. 356 цього Кодексу власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, які можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено правовий висновок, що «виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм ст.ст. 183, 358, 364 ЦК України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих норм, виділ часток з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо є технічна можливість його поділу та/або переобладнання.

Під час розгляду справи за зверненням позивача ОСОБА_1 було проведено судову будівельно-технічну експертизу від 20 квітня 2023 року №51 та експертом запропоновано один можливий варіант виділу позивачу частини із спільного житлового будинку відповідно до часток співвласників з необхідністю здійснити переобладнання виділених частин житлового будинку.

Зокрема, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №51 від 20 квітня 2023 року для забезпечення об`ємно-планувальних рішень та складу приміщень однокімнатної квартири, передбачених вимогами будівельних норм та правил, позивачу ОСОБА_1 необхідно влаштувати прибудову, в якій розмістити кухню, площею 11,4 кв.м, суміщений санвузол, площею від 3,6 кв.м. та коридор, а відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід демонтувати перегородку між приміщеннями коридору під літ. 1-1, площею 6,5 кв.м. та приміщення кухні під літ. 1-3, площею 9,8 кв.м., а в новоутвореному приміщенні влаштувати житлову кімнату, а також на місці тамбура в установленому законом порядку необхідно влаштувати прибудову з кухнею, площею 10,6 кв.м, з суміщеним санвузлом, площею 3,6 кв.м та коридором, площею 1,8 кв.м.

Схема розподілу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 із проектними пропозиціями розміщення прибудов та перепланувань відображена в додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №51 від 20 квітня 2023 року.

У зв`язку із тим, що в результаті виділу позивачу ОСОБА_1 передається частина житлового будинку з відступом на 958,00 грн. від ідеальної частки, позивач зобов`язаний компенсувати відповідачам відступ від ідеальної частки у вказаному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані належні їй відповідні права, як співвласника житлового будинку.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 174, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 183, 316, 317, 319, 328, 355, 356, 358, 361, 364, 367, 368, 372, 392 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності задовольнити повністю.

Виділити ОСОБА_1 на праві приватної власності в натурі частку із спільного майна, а саме 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,6 кв.м, що згідно даних поверхового плану 1963 року включає в себе:

- приміщення житлової кімнати під літ. 1-2, площею 17,1 кв.м;

- приміщення підвалу під літ. II, площею 15,5 кв.м.

Припини право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати позивача ОСОБА_1 сплатити грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки співвласнику 1/4 ідеальної частки ОСОБА_3 в розмірі 479,00 грн. (чотириста сімдесят дев`ять гривень) та співвласнику 1/4 ідеальної частки ОСОБА_2 - 479,00 грн. (чотириста сімдесят дев`ять гривень).

Для забезпечення об`ємно-планувальних рішень та складу приміщень однокімнатної квартири, передбачених вимогами будівельних норм та правил, позивачу ОСОБА_1 у встановленому законом порядку необхідно влаштувати прибудову, в якій розмістити кухню, площею 11,4 кв.м, суміщений санвузол, площею від 3,6 кв.м. та коридор.

Для забезпечення об`ємно-планувальних рішень та складу приміщень однокімнатної квартири, передбачених вимогами будівельних норм та правил, відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 необхідно демонтувати перегородку між приміщеннями коридору під літ. 1-1, площею 6,5 кв.м. та приміщення кухні під літ. 1-3, площею 9,8 кв.м., а в новоутвореному приміщенні влаштувати житлову кімнату, а також на місці тамбура в установленому законом порядку слід влаштувати прибудову з кухнею, площею 10,6 кв.м, з суміщеним санвузлом, площею 3,6 кв.м та коридором, площею 1,8 кв.м.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя В. І. Кавацюк