Справа № 484/255/23
Провадження № 2/484/315/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Сіраченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бєлоущенко Андрій Жоржович, до Кам`яномостівської об`єднаної територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Шалару Олексій Ілліч, ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок і земельні ділянки в порядку спадкування за законом, ціна позову 175 940 грн.,

у відсутність сторін та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кам`яномостівської об`єднаної територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, яка складається із: житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,19 га по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,17 га для ведення підсобного господарства за цією ж адресою; земельної ділянки площею 4,8464 га кадастровий номер :01:000:0218 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , був його син і чоловік позивачки ОСОБА_5 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_5 переоформив на своє ім`я лише частину спадщини, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 4,8469 га сільськогосподарського призначення. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є вона, як дружина, та син спадкодавця ОСОБА_6 , який відмовився від спадщини на її користь. Тобто вона - єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_5 . Вона своєчасно прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що нотаріус дослідив спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_4 і встановив, що свідоцтво про право власності на цілу земельну ділянку для сільськогосподарського товарного виробництва видане ОСОБА_5 , однак спадкоємцем було приховано інформацію про те, що крім нього наявний інший спадкоємець ОСОБА_7 , який на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав разом з ним, а тому спадщину прийняв. Тобто свідоцтво могло бути видане лише на 2/3 частини спадщини. Щодо спадкування житлового будинку та належних до нього земельних ділянок нотаріус зазначила, що відсутні правовстановлюючі документи на них, тому видати свідоцтво про право на спадщину на таке майно не можна. На думку позивачки права ОСОБА_7 жодним чином не порушені, він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не був одружений, не мав дітей, його батько і мати також померли. За життя він не претендував на спадщину після смерті батька. За таких обставин позивачка вважає, що має законні підстави для отримання у спадщину спадкового майна після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , однак реалізувати своє право через нотаріальну контору не може, а тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 на житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,19 га по АДРЕСА_1 ; на земельну ділянки площею 0,17 га для ведення підсобного господарства за цією ж адресою; на земельну ділянку площею 4,8464 га кадастровий номер :01:000:0218 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області /а.с.2-7/.

В подальшому, 30.01.2023 року позивачка уточнила позовні вимоги /а.с.46-51/. Зазначила, що одружилася з ОСОБА_5 05.12.2008 року. 02.08.2016 року змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 . Із заявою про прийняття спадщини вона звернулася і спадкова справа була заведена у 2014 році, коли її прізвище було ОСОБА_8 , а під час винесення нотаріусом у 2022 році постанови про відмову у видачі свідоцтва про спадщину вона вже змінила прізвище, однак не повідомила про це нотаріуса.

Ухвалою суду від 23.01.2023 року надану позовну заяву залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі /а.с.41/.

На виконання ухвали суду 30.01.2023 року представник позивачки адвокат Бєлоущенко А.Ж. подав виправлений цивільний позов і клопотання про витребування доказів /а.с.45, 46-51, 52/.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року прийнято уточнену позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.03.2023 року, надіслано відповідачу копію позовної заяви разом з доданими до неї документами та роз`яснено право надати відзив і всі наявні у нього докази у певний строк, порядок їх вручення позивачу, встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив, а також для подання відповідачем заперечень проти відповіді на відзив. Також роз`яснено сторонам порядок доказування /а.с.1/.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року зобов`язано Другу первомайську державну нотаріальну контору Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду копії спадкових справ після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.56/.

Витребувано від Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району інформацію про місце проживання ОСОБА_7 , та про останнє місце проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , а також про осіб, які проживали з ними на момент смерті, з метою встановлення кола осіб, що мають бути залучені до участі у справі /а.с.58/.

З цією ж метою витребувано від Другої первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію про спадкоємців після смерті ОСОБА_11 /а.с.57/.

03.03.2023 року від Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району надійшли відповіді на запит суду /а.с.59,60,61/.

10.02.2023 року надійшла відповідь Другої первомайської державної нотаріальної контори /а.с.220-221/, а також копії спадкових справ після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 /а.с.65,66-158/.

13.03.2023 року надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 про відкладення підготовчого засідання /а.с.162/, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 13.04.2023 року /а.с.164/.

10.04.2023 року від адвоката Шалару О.І. після ознайомлення з матеріалами спадкових справ надійшла заява про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , мотивована тим, що вона є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_10 матері ОСОБА_5 , на яке претендує ОСОБА_1 /а.с.170-171/.

13.04.2023 року, після ознайомлення зі спадковими справами, до суду надійшло клопотання представника позивачки адвоката Бєлоущенка А.Ж. про залучення в якості співвідповідачів в наданій справі: ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , мотивоване тим, що вони претендують на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 ОСОБА_10 , яка є предметом спору в наданій справі /а.с.181/.

Ухвалою суду від 13.04.2023 року в задоволенні клопотання адвоката Шалару О.І. про залучення третьої особи відмовлено, клопотання представника позивачки - адвоката Бєлоущенка А.Ж. про залучення співвідповідачів задоволено. Залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкладено підготовче засідання на 15.05.2023 року, надіслано співвідповідачам копію позову з додатками, роз`яснено право і порядок подачі відзиву, заперечень, доказів /а.с.186/.

26.04.2023 року від представника співвідповідачки ОСОБА_2 адвоката Шалару О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідачка ОСОБА_2 визнає позов частково, тому що згідно довідки Кам`яномостівської сільської ради на момент смерті ОСОБА_4 разом з ним були зареєстровані у проживали дружина ОСОБА_10 та син ОСОБА_7 . ОСОБА_10 відмовилась від спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 на користь сина ОСОБА_5 . ОСОБА_7 від спадщини не відмовився, тобто є таким, що прийняв спадщину. Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є саме те майно, на яке претендує позивачка ОСОБА_1 . Кожен із спадкоємців ОСОБА_4 мав успадкувати по 1/3 його частині, але частка у спадщині ОСОБА_5 збільшилася до 2/3 за рахунок відмови ОСОБА_10 від своєї частки. Однак, під час отримання спадщини ОСОБА_5 приховав наявність іншого спадкоємця - ОСОБА_7 і отримав свідоцтво про право на спадщину на цілу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, тим самим порушив права ОСОБА_7 . Також зазначив, що житловий будинок та земельні ділянки по АДРЕСА_1 належали на праві власності ОСОБА_4 , який перебував у шлюбі з ОСОБА_10 , тобто кожному з них належало по частині такого майна, відповідно, після смерті ОСОБА_4 підлягала спадкуванню лише належна йому частина, тобто ОСОБА_5 міг отримати у спадщину 1/3 частину такого майна, а ОСОБА_7 - 1/6 частину. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем після його смерті була тільки мати ОСОБА_10 , яка проживала разом з ним, тобто прийняла спадщину. Вважає, що за таких обставин до ОСОБА_10 перейшли у спадщину 1/3 частина земельної ділянки сільськогосподарського призначення і по 1/6 частині житлового будинку і належних до нього земельних ділянок, а тому після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилася тільки на 2/3 частини земельної ділянки площею 4,8469 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на 1/3 частину житлового будинку і належних до нього земельних ділянок по АДРЕСА_1 . Інша частина зазначеного майна є спадщиною після смерті ОСОБА_10 , на яке претендує ОСОБА_2 як племінниця. З огляду на такі обставини просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в зазначених вище частках /а.с.201-203/.

Відповіді на відзив від позивачки та її представника не надійшло.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду на 14.06.2023 року.

Сторони та їх представники в судове засідання не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином.

Представник позивачки адвокат Бєлоущенко А.Ж. надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність його та позивачки ОСОБА_1 і задовольнити позов /а.с.208, 218/.

Відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. Він отримав позов, додатки до нього і всі процесуальні документи у справі, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому кореспонденції. Відзиву, заперечень проти позову і доказів не надав; в судове засідання не явився, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не надав. Його неявка за таких обставин відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Шалару О.І. надав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність його та ОСОБА_2 і відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, викладених у відзиві /а.с.207/.

Представник відповідача Кам`яномостівської об`єднаної територіальної громади Первомайського району Миколаївської області староста с. Кумарі надав суду заяви, в яких просив розглянути справу без присутності представника сільської ради, проти позову не заперечує /а.с.163,169, 206,219/.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Вирішуючи справу на основі наданих сторонами та отриманих на запит суду письмових доказів, врахувавши позиції сторін і третьої особи, викладені в адресованих суду письмових заявах по суті спору, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 /а.с.29/.

Після його смерті Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа № 65/2014, копія якої наявна в матеріалах справи /а.с.102-131/. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся його син ОСОБА_5 /а.с.102,106/. Крім того дружина ОСОБА_10 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сина ОСОБА_5 . Також вона зазначила, що на видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя вона не претендує, шлюбного договору не було укладено, іншої домовленості зі спадкодавцем у неї не було /а.с.110/. Така відмова не була відкликана протягом строку прийняття спадщини.

За заявою ОСОБА_5 /а.с.113/ йому 11.12.2014 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 4,8469 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 6:01:000:9215, що розташована в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.124/. Таке право було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.126/ і таке право власності не було оспорено, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, актуальним на час розгляду справи /а.с.21/.

У спадковій справі дійсно наявна довідка Кам`яномостівської сільської ради № 350 від 22.11.2022 року, з якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_7 з 1996 року по 03.01.2019 року разом з ним був зареєстрований також син ОСОБА_7 /а.с.128/. Така довідка видана через вісім років після оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , її запитувач невідомий і її походження у спадковій справі також не встановлене.

На час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 нотаріусу була надана довідка, видана діючою на той час Кумарівською сільською радою про останнє місце проживання спадкодавця № 855 від 15.08.2014 року, в якій не було зазначено про наявність спадкоємців, які проживали разом із спадкодавцем на день смерті. Про наявність таких осіб не зазначила і його дружина, коли відмовлялась від спадщини та від своєї частки у спільному майні подружжя, тож на момент оформлення спадщини у нотаріуса були відсутні підстави для висновку про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Слід також відзначити, що у довідці № 350 від 22.11.2022 року зазначено лише про те, що ОСОБА_7 був зареєстрований разом зі спадкодавцем, але відсутня інформація про те, що він з ним проживав, хоча відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України таким, що прийняв спадщину вважається спадкоємець, який саме проживав зі спадкодавцем. При цьому, достовірно знаючи про те, що батько помер, а у нього є мати, брат і сестра, ОСОБА_7 зазначене вище свідоцтво про спадщину в межах строку позовної давності за свого життя не оспорював. Згідно довідки Кам`яномостівської сільської ради № 115 від 01.03.2023 року він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.60/.

За таких обставин судом не встановлено того факту, що хтось інший, окрім ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , тобто ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем його майна відповідно до ст.ст. 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269, 1273, 1274 ЦК України.

Судом також встановлено, що крім зазначеної земельної ділянки, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина і на житловий будинок та земельні ділянки по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 за життя не переоформив право власності на таке спадкове майно, однак набув таке право, тому що відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому судом встановлено, що зазначені в позовній заяві земельні ділянки, які є предметом спору, належали ОСОБА_4 на підставі державних актів на право приватної власності на землю IV-МК № 036698 і IV-МК № 036697, виданих 26.02.1996 року Кумарівсьою сільською радою народних депутатів на підставі рішення 13-ї сесії Кумарівської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 22.12.1993 року /а.с.30-31/, а будинок належав на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 28.09.1988 року виконавчим комітетом Кумарівської сільської ради /а.с.35/, що також підтверджується випискою на підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності /а.с.36/. Право власності було належним чином зареєстроване, а дружина ОСОБА_10 відмовилась як від частки у спадщині, так і від виділу частки у спільному майні подружжя. Як встановлено судом, інші спадкоємці були відсутні, тож ОСОБА_5 успадкував все майно після смерті батька ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.27/. Згідно документів, наявних у спадковій справі № 13/2022, заведеній Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після його смерті, спадкоємцями після його смерті є дружина ОСОБА_12 /а.с.78/, яка прийняла спадщину /а.с.73/, і син ОСОБА_6 , який відмовився від спадщини на користь матері /а.с.66/. Мати - ОСОБА_10 спадщину не приймала, хоча на той час була ще жива.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Кумари Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08.12.2021 року Первомайським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 332 /а.с.28/.

ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією посвідки про народження № НОМЕР_2 , виданої Кумарянською сільрадою, актовий запис № 51 від 26.07.1939 року /а.с.176/. Її батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

19.07.1958 року ОСОБА_16 одружилася з ОСОБА_4 і змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого Богачевським ЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис № 19 /а.с.175/.

Також батьками ОСОБА_17 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що підтверджується копією поновленого свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 23.01.1962 року міським ЗАГС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 8 від 23.01.1962 року /а.с.175/.

10.02.1962 року ОСОБА_17 одружилася з ОСОБА_20 , про що видане свідоцтво про одруження НОМЕР_5 від 10.02.1962 року Кумарівською сільською радою Первомайського району, актовий запис №4 /а.с.174/, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_21 .

В подальшому ОСОБА_22 04.07.1970 року уклала шлюб з ОСОБА_23 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_24 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , виданого 04.07.1970 року Чаусівським сільЗАГС Первомайського району Миколаївської області /а.с.174/.

За таких обставин ОСОБА_10 та ОСОБА_25 є рідними сестрами.

ОСОБА_25 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Чаусове Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Чаусівською сільрадою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 9 /а.с.173/.

ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_8 народила доньку ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження НОМЕР_8 , виданого 23.02.1962 року Кумарівською сільрадою Первомайського району, актовий запис № 7 /а.с.176/.

Тобто, відповідачка ОСОБА_2 є рідною племінницею ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Оскільки рідна сестра ОСОБА_10 ОСОБА_25 померла раніше своєї сестри, за правом пердставлення її право на спадкування перейшло до її доньки ОСОБА_2 , яка за таких обставин є спадкоємицею другої черги після смерті ОСОБА_10 і може отримати право на спадкування в разі відсутності спадкоємців першої черги за законом при відсутності заповіту або в разі зміни черговості одержання права на спадкування в порядку, визначеному ст. 1259 ЦК України.

Суду не надано нотаріально посвідченого договору заінтересованих спадкоємців, укладеного після відкриття спадщини, або рішення суду про надання ОСОБА_27 права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування (першої черги).

З наданої суду спадкової справи№ 89/2022, заведеної Другою первомайською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_10 /а.с.132-158/ вбачається, що 25.03.2022 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 , в якій він зазначив, що ОСОБА_10 його тітка; крім нього є спадкоємець ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Заяву про видачу свідоцтва про спадщину ОСОБА_3 не подавав, відповідно, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено не було.

У спадковій справі також наявний заповіт, складений 06.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_10 все майно, належне їй за законом на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповіла доньці ОСОБА_11 /а.с.135/. Згідно довідки Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району ОСОБА_10 на день смерті була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 . На день її смерті разом з нею ніхто не був зареєстрований і не проживав /а.с.139/.

За таких обставин ОСОБА_28 є єдиною спадкоємицею за заповітом всього майна ОСОБА_10 . При цьому відсутні особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. У спадковій справі відсутня заява спадкоємиці за заповітом ОСОБА_11 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 , вона на момент смерті не проживала разом з нею, тобто не прийняла спадщину, а із заяви ОСОБА_3 вбачається, що вона померла після смерті спадкодавиці, але протягом строку прийняття спадщини, тобто не могла реалізувати своє право на спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менше як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За таких обставин відповідно до ст. 1276 ЦК України право ОСОБА_11 на спадкування перейшло до її спадкоємців (дітей та чоловіка), однак про наявність таких суду невідомо, а відповідно до інформації, отриманої від Другої первомайської державної нотконтори, спадкова справа після її смерті не заводилася /а.с.40,42/.

З наданої спадкової справи також вбачається, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 звернулася ОСОБА_2 , в якій вона зазначила, що є племінницею спадкодавиці. При цьому не зазначила про наявність інших спадкоємців, крім ОСОБА_11 , про яку нотаріусу і так було відомо через наявність заповіту /а.с.146/. Із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 не зверталася.

04.11.2022 року нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 , мотивовану тим, що вона пропустила строк прийняття спадщини /а.с.155/.

Крім того, в зазначеній спадковій справі також наявна постанова нотаріуса № 1.007/02.31 від 01.12.2022 року про відмову ОСОБА_29 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок із земельними ділянками для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 у спадковій справі ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.154/. З такої постанови вбачається, що ОСОБА_5 був сином ОСОБА_4 чоловіка ОСОБА_10 . Також наявний ще один син ОСОБА_7 , який згідно наведеної вище довідки Кам`яномостівської сільської ради проживав разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 і прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Для перевірки зазначеної інформації щодо кола спадкоємців судом витребувано у нотаріуса спадкові справи, заведені після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і встановлено, що чоловік ОСОБА_10 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ро що судом вже зазначено вище.

Саме такі особи є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 , однак всі вони померли раніше ОСОБА_10 , а тому відповідно до ст. 1266 ЦК України їх право на спадкування мало перейти до їхніх дітей чи подружжя (батьки померли). Щодо дітей чи подружжя ОСОБА_7 інформація відсутня. Після його смерті за відсутності дітей і дружини право на спадкування отримала його мати ОСОБА_10 , яка в свою чергу після смерті чоловіка ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина ОСОБА_5 і від виділу частки у спільному майні подружжя, а той прийняв спадщину після смерті батька. При цьому ОСОБА_10 також не зверталася до нотаріуса за виділенням своєї частки у спільному майні подружжя. Вона була обізнана про прийняття спадщини ОСОБА_30 і про перехід до нього права на спадкове майно, що належало ОСОБА_4 , однак протягом строків позовної давності таке право не оспорювала, до суду з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_5 , не зверталася, на виділ своєї частки у спільному майні подружжя не претендувала. Строк позовної давності за такими вимогами минув ще за життя ОСОБА_10 , а тому право вимоги до її спадкоємців не перейшло.

Крім того, як зазначено судом вище, вона не набула права на майно, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_4 , а тому таке майно, яке є спірним в наданій справі, не є її спадщиною.

Таким чином, спадкоємцями майна ОСОБА_4 стали його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а після смерті ОСОБА_31 його мати ОСОБА_10 .

При цьому наявний спадкоємець ОСОБА_5 його син ОСОБА_6 , який відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_1 .

За таких обставин відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України ОСОБА_6 мав замінити спадкоємця після смерті ОСОБА_10 свого батька ОСОБА_5 . Однак, оскільки він відмовився від свого права на спадкування на користь ОСОБА_1 , саме вона замінила його у спадкуванні за правом представлення, однак вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 .

Враховуючи наведене, відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10 , адже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не має жодних встановлених законом підстав для спадкування після смерті ОСОБА_10 , про що зазначено у наявних в спадковій справі документах, з яких вбачається, що він є племінником чоловіка ОСОБА_10 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.136,137/ і не має родинних відносин зі спадкодавицею ОСОБА_10 .

В разі відсутності спадкоємців за законом і за заповітом відповідний орган місцевого самоврядування набуває права на визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України. Таким органом є Кам`яномостівська сільська рада Первомайського району. Однак, із заявою про визнання спадщини відумерлою такий орган не звертався.

ОСОБА_1 оформила спадщину на частину спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_5 , зокрема, на автомобіль і причіп легковий /а.с.95-96/. У видачі свідоцтва про право на спадщину на інше майно, яке є предметом спору в наданій справі їй було відмовлено постановою нотаріуса від 01.12.2022 року /а.с.99/. В частині спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину на таку ділянку було видане ОСОБА_5 без врахування частки спадкоємця ОСОБА_7 , а в частині спадкування будинку та належних до нього земельних ділянок через відсутність правовстановлюючих документів.

Щодо права ОСОБА_1 на спадкування земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва судом зазначено вище. Зокрема, було встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 отримав право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на всю земельну ділянку. Таке його право жодна заінтересована особа за свого життя не оспорювала, і на момент його смерті таке право йому належало і могло бути передане у спадщину, тож в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо спадкування будинку і належних до нього земельних ділянок, на які у спадкоємиці відсутні оригінали правовстановлюючих документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до зазначеного Закону органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав видають дублікати правовстановлюючих документів лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Тобто, якщо власник помер, видати дублікат іншій особі неможливо.

Згідно роз`яснення листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка, своєчасно прийняла спадщину, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок та належні до нього земельні ділянки не може у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину, хоча має таке право відповідно до ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218,1222, 1233, 1225, 1277, 1268-1270 ЦК України, а тому право позивачки на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України. Позов в цій частині також слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак позивачкою про відшкодування судових витрат не заявлено.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кам`яномостівської об`єднаної територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок і земельні ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на земельну ділянку площею 4,8469 га кадастровий номер :01:000:0215, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на земельну ділянку площею 0,19 га, призначену для обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на земельну ділянку площею 0,17 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 РНОКПП НОМЕР_9 , адреса місця реєстрації АДРЕСА_2 .

Відповідач - Кам`яномостівська об`єднана територіальна громада Первомайського району Миколаївської області, , адреса: 55232, Миколаївська область, Первомайський район, селище Кам`яний Міст, вул. Заводська, 1.

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені 15.06.2023 року.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.06.2023 року.

СУДДЯ: