справа № 619/2647/23
провадження № 2-о/619/59/23
УХВАЛА

іменем України

05 липня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 ;

заінтересована особа: Золочівська селищна рада Богодухівського району Харківської області.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

14 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і призначити її опікуном ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2015 року по справі № 635/9040/14-ц визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває в Липецькому психоневрологічному інтернаті, недієздатною. ОСОБА_2 , згідно путівки № 406 від 27 вересня 2022 року, виданої директором Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації направлена для перебування в інтернатній установі тимчасово, до припинення/скасування надзвичайного або воєнного стану на території України або в окремих її місцевостях та протягом місяця після його припинення/ скасування, з 27 вересня 2022 року на повне державне утримання до КУ Малиженський психоневрологічний інтернат. На підставі її заяви про проживання в інтернаті, її паспорта, медичної картки, довідки про розмір призначеної пенсії, довідки про склад сім`ї, висновку лікарської комісії за участі лікаря-психіатра про можливість її перебування у психоневрологічному інтернаті, вищезгаданого рішення суду про визнання її недієздатною та довідки медико-соціальної комісії про встановлення інвалідності ОСОБА_2 , прийнята до КУ Малиженський психоневрологічний інтернат, де перебуває по теперішній час. Таким чином, ОСОБА_2 , яка страждає на хронічний психічний розлад та є інвалідом з дитинства, залишилася без опіки і потребує встановлення над нею опіки і призначення опікуна. Встановлення опіки над ОСОБА_2 необхідне для захисту її інтересів, створення їй необхідних побутових умов, догляду та її лікування.

16 червня 2023 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 05 липня 2023 року об 11 год 30 хв.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлялися належним чином.

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність. Вимоги заяви підтримує у повному обсязі.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про закриття провадження з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. За змістом ч. 2 цієї статті усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц (провадження №14-139цс18).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

В силу ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Статтею 61 ЦК України визначено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

Аналіз даних норм свідчить, що суд призначає опікуна лише у разі визнання особи недієздатною. У всіх інших випадках питання щодо призначення опікуна, його звільнення та заміни належать до компетенції відповідного органу опіки та піклування.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2015 року у справі № 635/9040/14-ц, провадження № 2/635/11/2015, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною.

Пунктами 1.3, 1.7 Наказу № 34/166/131/88 від 26.05.99 «Про затвердження Правил опіки та піклування» визначено, що органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад; органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , опікуном якої заявник просить призначити ОСОБА_1 , вже визнана раніше судом недієздатною, та питання щодо призначення опікуна у цьому випадку належить до виключної компетенції органу опіки і піклування, тобто чинним законодавством передбачено позасудове вирішення вимог, які заявлені ОСОБА_1 , а не судами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися в ході розгляду даної заяви не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 255, 258-261, 351-354 ЦПК України, суд

постановив:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золочівська селищна рада Богодухівського району Харківської області про призначення опікуна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 липня 2023 року.

Суддя Є. А. Болибок