Справа № 452/3967/22
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

05 липня 2023 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області (далі орган опіки та піклування Самбірської міськради), -

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що відповідач не виконує свого материнського обов`язку по вихованню і утриманню дитини, оскільки у вересні 2021 року, скориставшись його письмовим дозволом, виїхала з малолітнім сином за кордон в Грецію у м. Афіни, де до теперішнього часу утримує дитину і відмовляється повернути додому. Позивач зазначив, що відповідач перебуває на обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом «помірна розумова відсталість», не має постійного місця роботи в Греції, а тому подальше проживання дитини разом з нею порушуватиме право дитини на належний рівень фізичного, інтелектуального, морального, культурного,духовного, соціального розвитку та матеріального забезпечення.

Пред`явлена позовна заява ухвалою суду від 20 лютого 2023 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги, передбачені стст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, судом було зазначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, ім`я сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пп.2,5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Крім того, відповідно до положень ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

В позовній заяві міститься ім`я, зокрема, відповідача ОСОБА_2 та зазначено її зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області ОСОБА_2 дійсно значиться зареєстрованою за вищевказаною адресою.

Проте, за змістом позову ОСОБА_1 вказав, що відповідач ОСОБА_2 з письмового дозволу позивача виїхала разом з сином ОСОБА_3 за кордон в Грецію, де постійно й проживає разом з дитиною до теперішнього часу, однак така інформація позивачем належними та допустимими доказами взагалі не підтверджена.

До того ж, з поданої позовної заяви та доданих до неї документів достовірно встановити фактичне місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 суд не в змозі, оскільки позивачем не надано належної інформації та жодного доказу щодо фактичного місця проживання/перебування відповідача, що позбавляє суд можливості в подальшому здійснити належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, а також надіслати процесуальні документи та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Крім того, суд зазначав, що згідно положень ч.4 та ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України (далі - СК України), при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків, зокрема, у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом звертав увагу позивача на те, що з позовної заяви взагалі не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини, оскільки позивач не вказує, чи звертався він або відповідач до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дитини. При цьому, прохаючи витребувати від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Самбірської міськради письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , позивачем не зазначено, чи взагалі розглядалось таке питання органом опіки та піклування із винесенням письмового висновку про доцільність визначення місця проживання дитини.

При цьому, судом вказано, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19), під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло, тощо.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, встановлено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

У разі, коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових

умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Приймаючи до уваги вищевказані положення законодавства, залучення до справи служби у справах дітей (органу опіки та піклування) не є наслідком автоматичного покладення на таку особу обов`язку виготовити і подати висновок про визначення місця проживання дитини, як вважає позивач. Для цього позивач повинен звернутись до відповідної служби у справах дітей (органу опіки та піклування) за місцем проживання дитини і надати необхідні документи. Результатом звернення має бути згаданий висновок, який є обов`язковим документом і який має бути поданий до суду разом з позовною заявою.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава визначення місця проживання дитини визначення місця проживання дитини. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування з питання доцільності визначення місця проживання дитини. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з батьками та дитиною, а також вивчає наявність підстав для визначення місця проживання дитини.

Судом було вказано, що ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, зазначено, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Відтак, на переконання суду, позивач не зазначив відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, як цього вимагає п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, зокрема, звернення до органу опіку та піклування Самбірської міськради.

За таких обставин, суд пропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, зазначити дійсне місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 , підтвердивши таку інформацію належними доказами, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, а також зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору з наданням суду відповідних документів на підтвердження вчинення таких заходів, а також надати суду відповідний висновок органу опіки та піклування Самбірської міськради щодо необхідності визначення місця проживання малолітньої дитини.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 5 днів з дня отримання позивачем ухвали. Ухвала суду отримана позивачем ОСОБА_1 29 травня 2023 року, що підтверджується його особистою розпискою. У визначений судом строк зазначені недоліки позивачем усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- орган опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області, - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М. Кущ