Справа № 183/4576/23
№ 2/183/2726/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Управління-служба у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської радипро:

- визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 , залишивши їх проживати у будинку АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що 07 травня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилось двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружнє життя між сторонами не склалось. 01 січня 2020 року відповідач заявила позивачу, що бажає розлучитись. З січня 2020 року, шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. 23 липня 2020 року позивачем підписаний запропонований відповідачем Договір про виховання та утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О. О., зареєстрований в реєстрі за № 2758. З підстав відсутності взаєморозуміння, шлюб між сторонами рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2020 року у цивільній справі № 175/1615/20 розірваний за заявою ОСОБА_3 за правилами ст. 110 СК України. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, позивачем, поруч з місцем проживання відповідача та дітей орендована інша квартира і діти проводили час та проживали з кожним зі сторін почергово. 29 січня 2021 року позивачем за особисті кошти придбана у власність синів по частці кожному квартира АДРЕСА_2 , на що відповідач надала свою згоду та у лютому 2021 року переїхала до вказаної квартири. До 23 лютого 2022 року, ОСОБА_3 виїхала на відпочинок на невизначений час до Туреччини. За домовленістю між сторонами діти залишились проживати з позивачем і його майбутньою дружиною - ОСОБА_7 у домі АДРЕСА_1 . 11 березня 2022 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 .

Позивач вказує, що турбуючись про безпеку синів, їх емоційний стан і життя, з дня початку війни телефонував відповідачу до Туреччини і наполягав на тому, щоб відповідач повернулась і допомогла позивачу евакуювати дітей в безпечне місце. 11 березня 2022 року відповідач повернулась в Україну та 14 березня 2022 року, автомобілем, разом з дітьми, виїхала до Польщі у місто Вроцлав. На прохання відповідача, щоб він зміг побачитись і поспілкуватись з дітьми, відповідач 08 серпня 2022 року разом з дітьми приїхала до м. Львів. Позивач вказує, що по прибутті в Україну діти виглядали погано, мали хворобливий вигляд і, за згодою відповідача, позивач забрав їх до себе у с. Піщанка. Відповідач залишилася у місті Львів за особистими справами.

Таким чином, за домовленістю з відповідачем, позивач привіз дітей за місцем свого проживання, де вони проживали ще до евакуації в Польщу та мешкають по час звернення до суду. Позивач зазначає, що проти проживання дітей з ним відповідач спочатку не заперечувала, але 07 жовтня 2022 року звернулася з позовом про відібрання дітей. Він повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається їх вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям, забезпечує всім необхідним. Внаслідок втрати довіри до відповідача діти відмовляються від побачень з нею. Старша дитина влаштована у школу, укладено декларацію із сімейним лікарем за місцем проживання позивача щодо дітей. Ним проведено обстеження фізичного та психологічного здоров`я дітей. Зазначає, що відповідачу не чинились перешкоди в побаченні з дітьми, водночас відповідач продовжує викликати поліцію та писати заяви про неправомірні дії позивача. Визначення місця проживання дітей з позивачем за місцем його проживання в повній сім`ї, в атмосфері доброзичливості, любові і комфорту буде повністю відповідати їх інтересам, а відтак позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 20 квітня 2023 року, з огляду на заявлені позовні вимоги про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, з огляду на положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

12 травня 2023 року, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі виходи з наступного. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 175/2869/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення проживання малолітніх дітей разом із матір`ю та відібрання дітей від батька. Також, домоволодіння АДРЕСА_1 не належить позивачу. Позивач одноосібно вирішив, що діти повинні проживати разом з ним, відповідач згоду на це не надавала. З 12 вересня 2022 року без згоди відповідача діти проживають з позивачем, відповідач позбавлена можливості спілкуватися з дітьми. ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми та налаштовує їх проти матері. Зазначає, що з 24 лютого 2022 року відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини, де він проходить військову службу по час подання відзиву. Вищенаведені обставини у даній категорії цивільних справ мають суттєве та вирішальне значення для ухвалення судом рішення з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей.

Також, представник відповідача зазначила, що твердження позивача про те, що після розлучення діти мешкали з ним не відповідає фактичним обставинам справи і є надуманими. В дійсності, діти завжди проживали з матір`ю, а батько, за взаємною згодою, у зручний для нього час, мав можливість забирати дітей на вихідні та проводити з ними час. Також, твердження про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків є голослівними і спростовуються належними та допустимими доказами. Відповідач є і завжди була зразковою матір`ю, яка завжди турбувалась про своїх дітей, приймала і приймає участь у їх вихованні, піклується про їх духовний та емоційний розвиток. Доказів неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем, позивачем не надано та твердження позивача в цій частині не відповідають дійсності.

Щодо Договору про встановлення місця проживання дітей та способів участі у їх вихованні представник відповідача зазначила, що між сторонами дійсно укладений такий договір. Сторонами договору досягнуто домовленості з ким із батьків проживатимуть діти на постійній основі, а також про те, як саме другий із батьків, який проживатиме окремо, братиме участь у житті дітей. Врегульовано також питання додаткових витрат на дітей. Пунктами 3, 5 та 8 зазначеного Договору прямо передбачено, що діти до досягнення ними п`ятнадцятирічного віку постійно проживають з матір`ю ОСОБА_3 та мають бути зареєстровані за її місцем проживання. Після досягнення п`ятнадцятирічного віку діти мають право самостійно обрати місце проживання з одним із батьків, або окремо у разі перебування на навчанні у іншій країні. Вказаний договір сторонами не оскаржено і в судовому порядку недійсним не визнано. Таким чином, на момент розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, на підставі Закону, вирішено питання щодо виховання та місця проживання дітей і укладено відповідний Договір, згідно з умов якого, діти постійно проживають саме з відповідачем. Умови договору виконувалися позивачем до того моменту, як йому стало відомо про зміни в особистому житті відповідача і у вересні 2022 року, після отримання інформації про ці зміни, позивач одноосібно порушив умови договору. Поведінка і позиція позивача ставить під сумнів можливість надання дітям належного батьківського піклування.

23 травня 2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вона зазначила, що позивач не допускає зловживання правом, до позовної заяви додані докази належності на праві власності ОСОБА_8 - дружини позивача, житлового будинку по АДРЕСА_1 , де зареєстроване місце проживання позивача і в якому він фактично мешкає із сім`єю. Позивач не приховує наявність короткочасних відряджень відповідно до характеру своєї діяльності та вказує про допомогу йому у догляді за дітьми від ОСОБА_9 , до якої діти ставляться з прихильністю та довіряють. Також, позивачем до суду надана копія договору купівлі-продажу квартири від 29 січня 2021 року, посвідченого Солошенко Ю. В. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу про право власності синів Платона і ОСОБА_6 кожного на частку квартири АДРЕСА_2 , з метою забезпечення дітей, придбаної хоч і за згодою відповідачки, але за особисті кошти позивача. Відповідач власного житла не має, мешкає у квартирі синів. Також, з позовом до ОСОБА_1 за участю третіх осіб - Органів опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради та Піщанської сільської ради про відібрання малолітніх дітей у батька відповідачка звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 07 жовтня 2022 року. За клопотанням ОСОБА_1 справа за територіальною підсудність передана для розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області. За змістом поданого у тій справі уточнення позовної заяви від 05 квітня 2023 року ОСОБА_3 , додана, окрім відібрання дітей у батька, позовна вимога про визначення місця проживання дітей із матір`ю з обґрунтуванням невиконання батьком договірних зобов`язань за умовами договору про виховання та утримання дітей від 23 липня 2020 року, що за ст. 109 СК України був підписаний для розірвання шлюбу, та в якому, спираючись на ст.ст. 109, 162 СК України, 629 ЦК України, позивач просить позовні вимоги в цій редакції задовольнити. Звертаючись з даним позовом про визначення місця проживання дітей з нею, відповідач впевнена, що діє в їх інтересах.

20 червня 2023 року представником позивача подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог щодо стягнення аліментів та прийняття визнання відповідачем позову про визначення місця проживання дітей.

20 червня 2023 року представником відповідача - адвокатом Косовською А. О. подано до суду заяву про визнання позовних вимог у частині визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком.

У підготовчому засіданні позивач, представник позивача підтримали позов у частині визначення місця проживання дітей, просили прийняти визнання відповідачем позову в частині визначення місця проживання дітей, вказали, що підстави для неприйняття відмови відсутні. Вказали на те, що сторонами досягнуто компромісу щодо проживання дітей з батьком. Також, зазначили, що служба у справах дітей наданим висновком, який стосується недоцільності відібрання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від батька, вказує на визначення службою у справах дітей питання щодо місця проживання дітей, а тому відсутня необхідність у повторному обстеженні та затвердженні висновку про розв`язання спору, на що вказали при спілкуванні самі представники третьої особи. Просили врахувати висновок у даній справі в порядку ст. 19 СК України. Підтримали заяву про залишення позову без розгляду в частині вимог про стягнення аліментів.

У підготовчому засіданні відповідач, представник відповідача просила прийняти визнання позову, вказала, що підстави для неприйняття відмови відсутні. Відповідач особисто підтримала заяву її представника та зазначила про досягнення сторонами компромісу щодо визначення місця проживання дітей з батьком. Відповідач та її представник вказали на те, що служба у справах дітей наданим висновком, який стосується недоцільності відібрання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від батька, вказує на визначення органом, який здійснює представництво інтересів та захист дітей місця проживання дітей, а тому відсутня необхідність у повторному обстеженні та затвердженні висновку про розв`язання спору. Просили врахувати висновок у даній справі в порядку ст. 19 СК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради у підготовче засідання не з`явився, 25 травня 2023 року до суду надійшли пояснення, у яких представник зазначив, що оскільки діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, що не являється територією Шевченківського району м. Дніпра, висновок щодо визначення місця проживання дітей повинен готуватись органом опіки та піклування за місцем їх проживання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Піщанської сільської ради у підготовче засідання не з`явився, 20 червня 2023 року подав до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року залишено без розгляду заявлені представником позивача клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року позовну заяву в частині стягнення аліментів залишено без розгляду за заявою представника позивача - адвоката Донської О. М.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2020 року встановлено, що з 07 травня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який вказаним рішенням розірвано /т.1 а.с.24-25/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження /т.1 а.с.36, 85/.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.16, 17/.

ОСОБА_5 з 12 липня 2016 року були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 /т.1 а.с.38/. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як внутрішньо переміщені особи, станом на 19 січня 2018 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживали: АДРЕСА_5 /т.1 а.с.39, 87/.

Також, судом установлено, що 23 липня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про виховання та утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О. О., зареєстрований в реєстрі за № 2758. Відповідно до п. 3 вказаного Договору сторони погодили, що діти до досягнення ними п`ятнадцятирічного віку постійно проживають з матір`ю ОСОБА_3 та мають бути зареєстровані за її місцем проживання. За п. 4 вказаного Договору батько дітей - ОСОБА_1 разом з підписанням цього Договору надає згоду на проживання дітей за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідно до п. 5 Договору після досягнення п`ятнадцятирічного віку діти мають право самостійно обирати місце проживання з одним з батьків, або окреме у разі перебування на навчанні у іншій країні. Також, згідно з п. 16 Договору усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між батьками. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України /т.1 а.с.139-140/.

29 січня 2021 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири набули права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 в рівних долях (по кожний) /т.1 а.с.141-144/.

11 березня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_10 /т.1 а.с. 127/.

З відповіді на адвокатський запит від 17 квітня 2023 року /т.1 а.с.200/ вбачається, що відповідач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

З копії відповіді на адвокатський запит від 17 лютого 2023 року № 1/40/1326 вбачається, що позивач перебував на військовому обліку та з 24 лютого 2022 року його призвано на військову службу /т.1 а.с.218-219/.

Таким чином, судом установлено, що між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей.

20 червня 2023 року представником служби у справах дітей Піщанської сільської ради подано до суду висновок про недоцільність відібрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батька ОСОБА_1 , яким установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 23 липня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір про виховання дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Гусенко О. О. та зареєстрований в реєстрі за № 2758. 27 липня 2020 року рішенням Дніпропетровського районного Дніпропетровської області по справі № 175/1615/20 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був розірваний.

Також судом досліджено копії платіжних документів, які вказують на перерахування позивачем грошових коштів відповідачу в період з липня 2021 року з призначенням переводу: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , перерахунок особистих коштів /а.с.155-176/.

Після надходження копії позовної заяви та копій доданих до документів до служби у справах дітей Піщанської сільської ради, з`ясовані умови проживання дітей, їх батька та встановлено наступне. З серпня місяця 2022 року по теперішній час діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08 листопада 2022 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Піщанської сільської ради загальна площа чотирьохкімнатного, двоповерхового будинку, в якому мешкають малолітні діти становить близько 198 метрів квадратних. Житло газифіковане, електрифіковане, водопостачання зі свердловини, в наявності всі побутові зручності є власний генератор, басейн та зона для дитячого дозвілля. Для проживання дітей в наявності окремі кімнати, обладнані сучасними меблям місцями для навчання, відпочинку, зонами фізичної активності. Діти забезпечені комп`ютерною технікою, дитячою літературою, розвиваючими іграми, одягом відповідного віку та сезону. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають в доброзичливій атмосфері, забезпечені всім необхідним для повноцінного життя та розвитку, оточені піклуванням та любов`ю. В родині батька ОСОБА_1 створений психологічний мікроклімат сприятливий для гармонійного розвитку та виховання синів.

Відповідно до довідки від 19 вересня 2022 року № 49 ОСОБА_1 звернувся до комунального заклад «Дніпровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для проведення психологічного діагностування психоемоційного стану його дітей, для визначення батьківського потенціалу, як батька, ставлення дітей до обох батьків.

Відповідно до результатів психологічного діагностування та методик виявлено, що мотиваційно-ціннісна сфера ОСОБА_1 представлена такими значущими для нього цінностями: благополуччя та психологічне здоров`я дітей; відповідальність; раціоналізм (вміння логічно мислити, приймати обмірковані рішення); ефективність у справах; дисциплінованість; самоконтроль (стриманість, самодисципліна). ОСОБА_1 , має достатній рівень батьківського потенціалу та достатній рівень батьківської компетентності. Між ним та дітьми існує тісний емоційний контакт.

З 11 березня 2022 року ОСОБА_1 проживає сумісно в офіційному шлюбі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до довідки від 19 вересня 2022 року № 49 з ОСОБА_9 комунальним закладом «Дніпровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради була проведена соціально психологічна робота: діагностичне інтерв`ю, психологічне діагностування (методики «Самооцінка психічних станів» Айзенка, визначення стилю поведінки в конфлікті, методика А.Ассингера «Оцінка агресивності у відносинах», методика батьківського ставлення «PARI», «Стиль батьківського спілкування»). Результати методик показали, що ОСОБА_9 має достатній рівень батьківського потенціалу та достатній рівень батьківської компетентності. Між нею та дітьми ОСОБА_1 існує оптимальний емоційний контакт. Застосовує гармонійний стиль виховання дітей з конструктивним спілкуванням.

Результати психологічного діагностування та методик ОСОБА_5 показують, що когнітивний розвиток дитини відповідає віковим нормам. Хлопчик прихильний до батька, проживати з ним дитині комфортно та спокійно. Домінуючою особою в житті вважає батька.

Результати психологічного діагностування та методик ОСОБА_6 показують, що психоемоційний стан дитини позитивно забарвлений. Хлопчик врівноважений, дружелюбний, не проявляє агресію та тривожність, адаптивний, має стабільний психоемоційний стан. Когнітивний розвиток відповідає віковим нормам. Домінуючою особою в своєму житті вважає батька.

Діти прагнуть до стабільного гармонійного стану спокою, але конфлікти, що провокує матір, мають дестабілізуючий вплив на психіку дітей. Для повноцінного психічного розвитку дітей та формування їх особистостей в житті дітей необхідна присутність обох батьків, але так як спілкування з матір`ю є деформованим, у зв`язку з тим, що діти були свідками конфронтаційної поведінки з боку матері ОСОБА_3 , необхідно переглянути стиль спілкування з батьком дітей, який є на даний час беззаперечним авторитетом для дітей, і з яким вони на даний час проявляють бажання проживати. Батько дітей приділяє належну увагу їх здоров`ю, що підтверджується консультативними висновками центру «LineGym Оглядом педіатра ТОВ «Дентал Клінік Дніпро», висновками Завідувача дитячим отолорингічним відділенням КП «ДОДКЛ» ДОР, ультразвуковими дослідженнями КП «РМЦРЗ» ДОР».

Відповідно до виробничої характеристики від 23 серпня 2022 року ОСОБА_1 займає посаду генерального директора ТОВ «Южноє». За роки роботи зарекомендував себе прогресивним керівником. Свої посадові повноваження виконує добросовісно, на високому професійному рівні, в точній послідовності з посадовим регламентом. Під час виконання посадових повноважень, проявляє виключну компетентність та цілеспрямованість, має лідерські якості, високу працездатність, користується авторитетом у підлеглих. Є учасником бойових дій з 2014 року, нагороджений державним орденом Богдана Хмельницького третього ступеню, та почесним знаком «За оборону Донецького аеропорту» відзнакою міністра оборони України «За зразкову службу» та нагородою Головнокомандувача «Хрест Незламних» за особистим підписом ОСОБА_14 . Є активним волонтером Третього Полку спецпризначення ССО.

Відповідно до характеристики виданої депутатом Піщанської сільської ради А. Лужним на ОСОБА_1 , встановлено, що гр. ОСОБА_1 проживає на території Піщанської сільської громади за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2021 року. За час проживання проявив себе виключно як добропорядний, зразковий громадянин. Скарг на нього та компрометуючих матеріалів немає і не надходило, антисоціальними проявами не вирізняється. Сусіди відгукуються про нього як про людину, налаштовану виключно на добросусідські відносини, чесного, готового у будь-який час надати допомогу і підтримку. ОСОБА_1 одружений, з дружиною ОСОБА_9 створена стабільна, гармонійна, міцна сім`я. Має двох синів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у яких виховує почуття поваги до суспільних цінностей - патріотизму справедливості, працелюбству. Як відповідальний батько дбає про їх фізичне здоров`я, формує у них навички здорового способу життя, сприяє розвитку їх здібностей. Вчить поважати гідність інших членів суспільства, жити у взаєморозумінні злагоді. В побуті доброзичливий, чуйний.

Відповідно до довідки від 13 лютого 2023 року, наданій ОСОБА_3 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР встановлено, що до КЗ «ДЦСПЦ» ДОР (далі - Центр) звернулася ОСОБА_3 у зв`язку із перешкодами з боку батька дітей ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою здійснення психологічного діагностування психоемоційного стану, визначення батьківського потенціалу матері та надання рекомендацій щодо спілкування з дітьми. 08 лютого 2023 року з ОСОБА_3 був укладений договір на надання соціально-психологічних послуг в режимі денного стаціонару. Центром була проведена наступна соціально-психологічна робота: діагностичне інтерв`ю, психологічне діагностування матері ОСОБА_3 (методиками «Самооцінка психічних станів» Айзенка, визначення стилю поведінки в конфлікті, методика батьківського ставлення «PARI», стиль батьківського спілкування). Зі слів матері ОСОБА_3 , батько дітей незаконним способом забрав дітей та чинить на них психологічний тиск. ОСОБА_3 вважає, що батько ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні її з дітьми, навіює їм негативне ставлення до матері. Під час зустрічей з дітьми вдома у батька ОСОБА_1 жінка неодноразово викликала поліцію для фіксування факту зустрічей. Зі слів жінки, діти не виявляли великого бажання зустрічатися з нею, на її погляд, це результат психологічного тиску з боку батька. З її слів, поведінка дітей щодо неї є для жінки психотравмуючим фактором та може виступати як психологічне насильство з боку колишнього чоловіка.

Результати методики «PARI» показали, що ОСОБА_3 має достатній рівень батьківського потенціалу та достатній рівень батьківської компетентності, але за шкалою «урівнені відносини» спостерігається ситуація, коли матір з дітьми має товариські відносини, при цьому несвідомо підриваючи цим власний авторитет. Між нею та дітьми існує на даний час деформований емоційний контакт. Стиль батьківської поведінки у ОСОБА_3 - ліберальний (м`яка щодо дітей, відкрита для спілкування з дітьми, однак комунікація домінуюче спрямована - від дитини до батьків; дітям надається можливість необмеженої свободи з незначним керівництвом батьків; недостатній рівень контролю та відповідальності, слабка регламентація поведінки дітей).

Відповідно до висновку інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області були розглянуті матеріали повідомлення, ЖЄО № 14842 від 13 вересня 2022 росу, ЖЄО № 14929 від 14 вересня 2022 року та встановлено, що 13 вересня 2022 о 16:34 та 14 вересня 2022 року о 16:35 зі служби 102 до чергової частини Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_3 , яка просить вжити заходів до колишнього чоловіка, який забрав дітей та не дає бачити їх. 14 вересня 2022 року заявниця приїхала за адресою мешкання колишнього чоловіка, але двері ніхто не відчинив. Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що був одружений з гр. ОСОБА_3 , так як сімейне життя не склалося, в 2020 році вони розлучилися. Від спільного шлюбу мають двох дітей. Останній додав, що рішення суду про те з ким повинні проживати діти не має і що діти будуть проживати з ним. Працівниками сектору ювенальної превенції відділу превенції Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області з ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 була проведена бесіда, в ході якої останнім було проінформовано, що згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати неповнолітні діти, спір між ними може вирішуватися судом, тому останнім рекомендовано звернутися до суду за місце мешкання для вирішення даного питання.

Відповідно до довідки від 05 травня 2023 року № 18, наданої ОСОБА_1 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару встановлено, що до КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР (далі - Центр) звернувся ОСОБА_1 для проведення планового психологічного діагностування психоемоційного стану його дітей. 02 травня 2023 року ОСОБА_1 був укладений договір на надання соціально-психологічних послуг в режимі денного стаціонару.? Центром була проведена наступна соціально-психологічна робота: діагностичне інтерв`ю, психологічне діагностування психоемоційного стану дітей включеного та відстороненого спостереження, тест «Неіснуюча тварина», методика «Малюнок родини», «Два будинки», тест Люшера ).

Згідно результатів психологічного діагностування (тест Люшера ) виявлено, що актуальний психоемоційний стан Платона тривожний, наявні ознаки стресу. Виконуючи методику «Малюнок родини» хлопчик зобразив батька, себе, ОСОБА_16 , дружину батька, ОСОБА_17 . В уяві хлопчика це модель ідеальної родини. Виходячи з результатів психодіагностування, психоемоційний стан ОСОБА_6 ситуативно тривожний, наявні ознаки стресу.

Малюючи методику «Два будинки» ОСОБА_16 намалював будинок батька і будинок матері. Розповів, що тваринка (яка є проекцією його самого) піде жити в будинок батька, пояснюючи це тим, що в будинку батька живе моя сім`я, а в будинок матері жити не піде.

Під час психологічного діагностування спостерігалося, що у дітей актуалізувалися підсвідомі механізми психологічного захисту. У ОСОБА_18 - агресивний самозахист, у ОСОБА_6 - ігнорування, протест, уникнення, витіснення. Захисні механізми психіки починають діяти як реакція на стрес або психотравмуючу ситуацію. Вірогідно, це була ситуація зустрічі з матір`ю ОСОБА_3 напередодні психологічного діагностування.

ОСОБА_11 здатний усвідомлювати причинно-наслідкові зв`язки, порівнювати своє минуле із сьогоденням і робити логічні висновки. ОСОБА_16 у своїй поведінці і реакціях орієнтується на поведінку та реакції ОСОБА_18 , керується власними емоціями. Оскільки, під час перебування в Польщі ОСОБА_11 виконував виховну функцію щодо ОСОБА_16 , в якійсь мірі заміщуючи йому матір (яка, зі слів ОСОБА_18 , залишала їх часто вдвох), він є для ОСОБА_6 авторитетною особою.

Дітям подобається модель родини, в якій вони зараз проживають, де є увага, підтримка, піклування, щире та безумовне ставлення та любов, де забезпечуються всі потреби дітей. Діти прагнуть до стабільності та спокою, потребують захисту від стресу.

Таким чином, діючи в найвищих інтересах дітей, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей, детально вивчивши матеріали справи, виконком Піщанської сільської ради вважає недоцільним відібрання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у батька ОСОБА_1 .

Обставини, вказані у висновку підтверджуються наданими в засвідчених копіях: характеристиками ОСОБА_1 та ОСОБА_9 /т.1 а.с.18-20, 131-132, 201, 202/; довідкою про доходи ОСОБА_1 /т.1 а.с.21, 22, 23/, довідкою про доходи ОСОБА_9 /т.1 а.с.133, 134, 135, 136/, подяками ОСОБА_1 /т.1 а.с.26, 27, 28, 29/, наказами про нагородження /т.1 а.с.30, 31, 32, 33, 34/, декларацією № 0001-8ЕЧ4-55А0 /т.1 а.с.40/, декларацією № 0001-05Х4-55А0 /т.1 а.с.88/, довідками комунального закладу /а.с. 41, 145-150, 151-154, т.2 а.с.33-34/, консультаційними висновками /т.1 а.с.42, 45, 48, 49, 50, 55, 56, 58, 89, 92, 97, 99, 101, 10, 107/, результатами обстежень /т.1 а.с.43, 99, 96, 108/, випискою з медичної картки стаціонарного хворого /т.1 а.с.44, 91, т.2 а.с.27, 30-31/, карткою огляду лікаря /т.1 а.с.47, т.2 а.с.25-26, 28-29/, результатами досліджень /т.1 а.с.51, 52, 69-75, 76-84, 90, 95, 98, 110-126/, виписками з медичних карток /т.1 а.с. 52, зворот - 54, 57,59 60-63, 64-67, 68, 100, 102, 104-105, 106, 109/, витягом з реєстру територіальної громади щодо місця проживання ОСОБА_9 /т.1 а.с.130/ та витягом з ДРРП НМ про реєстрацію права власності ОСОБА_9 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.137/, актом обстеження умов проживання /т.1 а.с.186/, відповідями на адвокатський запит /т.2 а.с.23, 24/, довідками про проходження психіатричних оглядів ОСОБА_1 № 52 та 51.

Вирішуючи позовні вимоги, суд керується таким.

При вирішенні питання щодо підсудності справи після залишення позову в частині вимог про стягнення аліментів без розгляду суд виходить з того, що при зверненні з позовом позивачем поєднано вимоги, які підсудні Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області (ст. 28 ЦПК України - про стягнення аліментів) та Енергодарському міському суду Запорізької області (ст. 27 ЦПК України - про визначення місця проживання дітей). Підстав для застосування правил виключної підсудності судом не встановлено. Враховуючи положення ст. 28 ЦПК України, відсутність заборони нормами ЦПК України поєднання вимог, які територіально підсудні різним судам, обрану позивачем в позові територіальну підсудність, Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі. За ч. 2 ст. 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Таким чином, з огляду на відсутність вимог, які підлягають вирішенню в порядку виключної підсудності - відсутні підстави для висновку про непідсудність позову про визначення місця проживання дітей з батьком на час вирішення питання про прийняття визнання позову.

При вирішенні питання щодо прийняття визнання позову відповідачем, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За ч. 6, 7 ст. 49 ЦПК України, суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

За ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У судовому засіданні відповідач особисто підтримала подану представником заяву, судом перевірено повноваження представника, встановлено наявність повноважень представника відповідача на подання заяви, що підтверджується ордером серії АЕ № 1137585 від 14 березня 2023 року.

Також, з обставин, вказаних у висновку Служби у справах дітей Піщанської сільської ради, затвердженого рішенням Сільського голови Піщанської сільської ради № 121 від 26 травня 2023 року, долучених в справу доказів, судом не встановлено фактів того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, неповнолітніх дітей.

При цьому, суд виходить з того, що умовами договору від 23 липня 2020 року про виховання та утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О. О., зареєстрованого в реєстрі за № 2758 визначено, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між батьками. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Також враховує суд враховує право батьків укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини (ч. 4 ст. 157 СК України), однак ураховує і положення ч. 1 ст. 161 СК України, згідно з якою якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Внаслідок викладеного, враховуючи те, що положеннями укладеного між сторонами Договору визначено право сторін на звернення до суду у випадку наявності спору, право позивача на звернення до суду у випадку відсутності згоди відповідача щодо місця проживання малолітніх дітей, закріплене ч. 1 ст. 161 СК України,- суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову також не суперечить нормам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб .

За таких обставин вбачаються підстави для прийняття судом визнання позову ОСОБА_3 .

Водночас, щодо врахування судом при визнанні позову обставин, викладених у позові, суд виходить з такого. За ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За п. 3 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, відзив повинен містити, у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем.

Враховуючи, що заяву про визнання позову відповідачем подано після подання відзиву на позов, в якому остання не вказувала про визнання обставини щодо неналежності виховання дітей, періодів і місць проживання дітей до 12 вересня 2022 року, а позивачем не надано належні та допустимі докази в цій частині.

При цьому суд зазначає, що надані скріншоти з роздруківкою особистого сплікування в соціальних месенджерах та мережах не є допустимими доказами з огляду на відсутність згоди відповідача на розголошення таких відомостей /а.с.177-185/.

Крім того наданими відповідачем у справу доказами, у виді засвідчених копій: характеристики від 20 березня 2023 року № 01-24/110, довідки від 01 серпня 2022 року, 13 лютого 2023 року, 17 березня 2023 року, 21 березня 2023 року, 22 березня 2023 року, 25 березня 2023 року, 27 березня 2023 року, 06 квітня 2023 року, /т.1 а.с.221, 222, 223, 240, 241, 242, 243, 244-247, т.2 а.с.1-2, 3-4/, характеристики на ОСОБА_3 /т.1 а.с.224-225/, /а.с.226/, довідки-характеристику від 28 березня 2023 року /а.с.227/, витягу про відсутність судимостей та перебування у розшуку ОСОБА_3 станом на 14 березня 2023 року /т.1 а.с.128/, відомостей пенсійного фонду про застраховану особу - ОСОБА_3 з 2013 по 2022 рік /т.1 а.с.229-233/, довідки про доходи та довідки про обіги ОСОБА_3 /т.1 а.с.234, 235, 349/, характеристики ОСОБА_6 та ОСОБА_5 /т.1 а.с.236, 237/, інформації про візити /т.2 а.с. 5-6, 7-8/, доказів звернення позивача до правоохоронних органів /т.1 а.с.238-239, т.2 а.с.9/ спростовують посилання позивача на створення відповідачем неналежних умов для виховання дитини. Вказані докази частково підтверджують обставини, наведені у висновку служби у справах дітей щодо наявності спору, належності виховання та утримання дітей матір`ю, створення нею умов для виховання та забезпечення дітей всім необхідним.

Водночас, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.ст. 150, 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Вони зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вони зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважити дитину. Згідно ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до статі 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Також, Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Водночас, означеною Декларацією проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Статтею 161 Сімейного кодексу України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Визначення місця проживання дітей для позивача є способом захисту його прав як батька, який займається їх утриманням та вихованням.

Отже при визначені місця проживання дитини суд приймає до уваги висновок служби у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яким, фактично, визначено доцільним місце проживання дітей з їх батьком. Спеціалістами служби проаналізовано усі обставини щодо виховання дітей батьками, забезпечення їх матеріальних та духовних благ, створених, як позивачем так і відповідачем та здійснено висновок про створення більш сприятливих умов для проживання дітей саме у позивача.

Таким чином, на підставі вищевикладеного та враховуючи, що батьки малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають окремо, з серпня 2022 року діти проживають разом з батьком, який добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків, висновок служби у справах дітей про недоцільність відібрання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у батька, встановлені у висновку обставини та оцінку органом опіки та піклування інтересів дітей у випадку їх проживання у кожного з батьків, а також ту обставину, що відповідач також вважає, що в інтересах дітей буде залишити їх проживати разом з батьком, суд вважає за можливе погодитися з висновком органу опіки і піклування та що позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з батьком обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ураховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору - 536,80 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх батьком - ОСОБА_1 , який проживає у будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого при подачі позову до ОСОБА_3 судового збору, а саме - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок згідно з квитанцією від 13 квітня 2023 року № 0.0..1 код квитанції 9302-4390-1132-5729.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26 червня 2023 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; фактичного проживає за адресою: АДРЕСА_8 ;

третя особа-1 - Служба у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; ; місцезнаходження за адресою: вул. Покровська, 1, с. Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область;

третя особа-2 - Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, ; місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 70, м. Дніпро.

Суддя Д. О. Парфьонов