У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року місто Київ

унікальний номер № 824/60/23

провадження №22-вк/824/73/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Шкоріної О.І., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " Споживчий центр" про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 9 березня 2023 року у справі №24/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2023 року заявник ТОВ " Споживчий центр" подав до Київського апеляційного суду заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 9 березня 2023 року у справі за позовом ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що вказаним рішення третейського суду задоволені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_1 на користь ТОВ " Споживчий центр" в сумі 11052,96 грн.

Станом на день подачі заяви рішення в добровільному порядку не виконане, будь-яких дій щодо погашення заборгованості боржником не здійснено.

В судове засідання не з`явилися учасники справи, заявник ТОВ " Споживчий центр" та його представник Солодовнік А.О. про день та час розгляду справи повідомлені шляхом направлення повідомлень на адреси електронної пошти зазначені у заяві /а.с. 16/, боржник ОСОБА_1 шляхом направлення рекомендованого листа з судовим повідомленням.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи з урахуванням вимог ч. 1 ст. 485 ЦПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи сторін чи однієї із сторін, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 10 червня 2021 року між ТОВ " Споживчий центр" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №10.06.2016-100000340, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн., строком на 56 днів, зі сплатою процентів передбачених договором. Позичальник зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 4 серпня 2021 року становила 10 810,80 грн.

9 березня 2023 року рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мамченко Ю.В. позов ТОВ " Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ " Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором №10.06.2016-100000340 від 10 червня 2021 року в сумі 10 810,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ " Споживчий центр" третейський збір у сумі 242,16 грн.

Рішення третейського суду не виконано, у зв`язку з чим ТОВ " Споживчий центр" подало заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення.

Статтею 487 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Саттею 486 ЦПК України визначено підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Так, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана судом недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Велика Палата Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц підтримала правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15, та зазначила, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03 лютого 2011 року "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ " Споживчий центр" звернулося до третейського суду з позовом до ОСОБА_1 , який є споживачем банківських послуг (послуг кредитної спілки), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Водночас, відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян регулюються і Законом України "Про захист прав споживачів" (Постанова Пленуму Верховного Cуду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів").

Посилання заявника ТОВ " Споживчий центр" на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-223цс16 щодо підсудності спору третейському суду у разі відсутності доказів використання позичальником кредиту для задоволення особистих чи побутових потреб є безпідставним, оскільки обставини у цих справах не є тотожними.

Відповідно до п.7-1 ч.1 ст.1 до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує, або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору №10.06.2016-100000340, укладеного 10 червня 2021 року між ТОВ " Споживчий центр" та ОСОБА_1 , кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб не пов`язаних з підприємницькою,незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника /а.с.7/.

Таким чином умови кредитного договору свідчать , що такий кредит є споживчим.

Отже, справа за позовом ТОВ " Споживний центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду відповідно до п.14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа згідно п. 2 ч. 1 ст. 486 ЦПК України.

Керуючись статтями 141, 260-261, 483-487 ЦПК України, статтями 2, 55, 56 Закону України «Про третейські суди», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 9 березня 2023 року у справі №24/23 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала за наслідками розгляду заяви про видачу виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: О.І. Шкоріна