Справа №489/586/23
Провадження №2/489/840/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю

встановив.

Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, яким просила суд: встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме не менше як з 12 червня 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 проживала зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 . З липня 2009 року їх сусідами стали ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_2 . Приблизно, у 2010 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали зустрічатися, а через деякий час почали спільно проживати у будинку ОСОБА_1 . Однак, через те, що мати ОСОБА_2 була літньою особою і потребувала постійного догляду, з 12 червня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали жити до будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поховали матір. Після смерті ОСОБА_3 позивачка з цивільним чоловіком і надалі проживали у будинку АДРЕСА_3 . За час спільного проживання, у них була створена повноцінна сім`я, адже вони проживали в одному житловому будинку, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та піклувались один про одного, також були пов`язані взаємними правами та обов`язками, як чоловік та дружина. 24 лютого 2022 року через військову агресію Російської Федерації в Україні, було запроваджено воєнний стан. В квітні 2022 року, зважаючи на складну ситуацію в м. Миколаєві, цивільний чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 запропонував їй тимчасово виїхати за межі України. Однак, коли вона перебувала за межами України, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Оскільки, на час смерті цивільного чоловіка, позивачка перебувала за кордоном, то саме її мати займалася похованням ОСОБА_2 . Після смерті останнього, відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку АДРЕСА_3 , який померлий не встиг переоформити на себе після смерті своєї матері. 08 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки не можливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також підтвердити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як десять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 15.02.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 25.04.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. На позовних вимогах наполягає. Проти заочного рішення не заперечує.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ММР відповідно до вимог чинного законодавства.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову .

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно довідки Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 21.07.2007 за вих. № 217/04-60, ОСОБА_4 29 лютого 1992 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 13.09.2016.

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано 15 квітня 2003 року.

Житловий будинок АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі продажу від 17.07.2009, посвідченого приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Юрловою Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1032, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 21.07.2009.

06 жовтня 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого остання заповідала своєму синові ОСОБА_2 все належне їй майно.

Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Дехтяр Л.Ф., зареєстровано в реєстрі за № 4-134.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Представниця позивачки зазначає, що ОСОБА_2 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , але фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, відповідно до ст. 1268 ЦК України. Вказане підтверджується відсутністю заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , інформація про заведення якої витребувалась судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 та довідкою про причини смерті № 1997.

08 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міщенко М.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 січня 2023 року ОСОБА_9 , яка діє на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міщенко М.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міщенко М.В. 20.01.2023 за вих. № 8/01-16, надано роз`яснення щодо підтвердження родинних відносин, відповідно до яких позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не надано документів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем та факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 18/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивачкою долучені до матеріалів справи рахунки повідомлення про оплату за телекомунікаційні послуги, які надаються за адресою: АДРЕСА_2 та квитанції про їх сплату, за період: червень 2011 року; липень 2011 року; серпень 2012 року; січень 2013 року; березень 2015 року; квітень 2015 року; вересень 2015 року; серпень 2016 року; листопад 2016 року з зазначенням прізвища ОСОБА_3 ; лютий 2017 року з зазначенням прізвища ОСОБА_3 ; липень 2018 року з зазначенням прізвища ОСОБА_3 (а.с. 37-42).

Також, позивачкою долучені до матеріалів справи:

- квитанції про придбання побутової хімії та продуктів харчування за період з серпня 2011 року по (а.с. 43-47, 49-50, 53);

- квитанція ТОВ «Незалежна лабораторія», 23 лютого 2022 року були відібрані біоматеріали для дослідження (а.с. 51);

- квитанції про сплату за телекомунікаційні послуги 29 січня 2017 року та 20 січня 2017 року (а.с. 48);

- квитанція № 0.0..1 від 10.01.2019 про сплату за електроенергію (а.с 49);

- гарантійний талон № 0656-018081 від 07.12.2018 про придбання напільних вагів (а.с 52);

- проїзні документи серії ГД № 465862 та серії ГД № 465863 про придбання квитків на поїзд Київ-Миколаїв на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с 54).

- фотокартки, на яких зображені, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 55-61).

Відповідно до Акта про фактичне проживання особи від 19.12.2022, підписаного свідками, ОСОБА_1 з 12 червня 2011 року проживала разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , без реєстрації шлюбу.

З долучених до матеріалів справи, доказів, вбачається, що похованням ОСОБА_2 займалася ОСОБА_6 , мати позивачки.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина з 2011 року, вели спільний побут та спільне господарство, проводили спільний відпочинок.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц. Крім того, вказаний висновок застосований Верховним Судом також у постановах від 28 травня 2021 року у справі № 182/653/17 та від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17.

Представниця позивачки зазначає, що з 2010 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали зустрічатися, а через деякий час почали спільно проживати у будинку ОСОБА_1 . Однак, через те, що мати ОСОБА_2 була літньою особою і потребувала постійного догляду, з 12 червня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали жити до будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживали до квітня 2022 року. В квітні 2022 року, зважаючи на складну ситуацію в м. Миколаєві, цивільний чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 запропонував їй тимчасово виїхати за межі України. Однак, коли вона перебувала за межами України, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Оскільки, на час смерті цивільного чоловіка, позивачка перебувала за кордоном, то саме її мати займалася похованням ОСОБА_2 .

Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення вказаного факту має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт постійного проживання не менш п`яти років, а саме з 12.06.2011 до 12.05.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Повний текст судового рішення складено «27» червня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева