печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань - Матвійчуку В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання виконавець зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №46696336 виданої 16.03.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 62 123,68 доларів США, проте рішення суду боржником в добровільному порядку не виконується, вимоги виконавця ігнорує з метою ухилення від виконання рішень суду.

Державний виконавець про місце, день і час розгляду подання повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд подання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

За наведених обставин суд визнав за можливе розглянути подання у відсутність державного виконавця, у відповідності до положень ст. 441 ЦПК України.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 46696336 виданої 16.03.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 62 123,68 доларів США.

04.07.2017 року державним виконавцем у відповідності до вимог ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконане провадження» винесено постанов про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, 17.02.2021 року державним виконавцем прийнято постанову при арешт майна в межах суми 62 123,68 доларів США. Відповідні записи внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З метою перевірки майнового стану боржника до реєструючих органів було направлено відповідні запити.

Боржником не подано декларації про доходи та майно боржника фізичної особи. В даному випадку боржником приховано відомості від державного виконавця, які могли слугувати належному зверненню стягнення на майно боржника, що підтверджує факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно відповідей на запити державного виконавця реєструючими органами повідомлено, що рухомого майна, цінних паперів, земельних ділянок. транспортних засобів, сільськогосподарської техніки та іншого будь-якого майна, належного боржнику на праві власності, за боржником не зареєстровано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником майно не зареєстровано.

Згідно відомостей ДФС України встановлено, що у боржника відкриті рахунки у банківських установах на які державним виконавцем накладено арешт.

Згідно відповіді МВС України за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

22.12.2022 року державним виконавцем на адресу боржника було направлено виклик державного виконавця.

Згідно інформації наданої ДПС на запит державного виконавця встановлено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинає держаний кордон України по закордонному паспорту НОМЕР_1 .

У відповідності до частини 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до норм ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» (ст. 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням Державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомосте (частина п`ята статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувача про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (частина перша статті 28 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вбачається з матеріалів справи виклик державного виконавця було надіслано боржнику поштовим відправленням № 076 за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте, боржником рішення суду не виконано та не подано виконавцю декларацію про доходи та майно.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, та станом на час звернення виконавця до суду з відповідним поданням про обмеження у праві виїзду за межі України судове рішення не виконано.

Законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; повідомляти виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В порушення п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржником не було надано декларацію про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві вийду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясувати всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Як вбачається з ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України

У своєму Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Згідно з пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається зі змісту п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

З матеріалів наданих держаним виконавцем не вбачається, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, боржник ОСОБА_1 вчиняла будь-які дії щодо виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням. Крім того, з матеріалів вбачається, що боржник до відділу державної виконавчої служби не з`являється, будь-яких заяв клопотань чи інших документів від нього не надходило, пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа боржник не надавала та не повідомляла про заходи, що вживаються нею з метою виконання, а також не надала відомості про свої доходи та місце роботи, про майно та майнові права, про грошові кошти на рахунках у банках та фінансових установах, не подала декларацію про доходи та майно. Відсутні також докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково, або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення.

Таким чином, зазначене свідчить, про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Аналізуючи наведені обставини, зміст подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, та доданих до нього документів, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 441, 461 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), до виконання нею зобов`язань, покладених згідно: виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 46696336 виданої 16.03.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 62 123,68 доларів США.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали складено 20.06.2023 року.

Суддя О.М. Соколов