ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/213/23

Головуючий у першій інстанції Бойко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/713/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарем Патук А.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля і Воля»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2023 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля і Воля» про стягнення заборгованості згідно договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Земля і Воля» про стягнення заборгованості згідно договору оренди землі у розмірі 7436,56 грн.

20.03.2023 генеральний директор ТОВ «Земля і Воля» Л.Г. Яковишин звернувся із клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що станом на 20.03.2023 заборгованість за договором оренди від 19.04.2017 повністю погашена, тому предмет позову у вказаній справі відсутній (а.с. 56-57).

21.03.2023 від представника ОСОБА_1 адвоката Тібеж К.І. надійшла заява про відмову від підтримання позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову (а.с. 60-62).

Ухвалою Бобровицького районного суду від 21.03.2023 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Земля і Воля» про стягнення заборгованості згідно договору оренди землі, закрито.

В обґрунтування ухвали суд першої інстанції посилався на те, що у зв`язку із відсутністю боргу предмет спору у цій справі відсутній на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення та між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, тому дійшов висновку, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі слід закрити.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Тібеж К.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бобровицького районного суду від 21.03.2023 про закриття провадження у справі з мотивів відсутності предмета спору, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції

За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала судом першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

У скарзі заявник посилається на те, що враховуючи положення ст. 255, 206 ЦПК України відсутність предмета спору і відмова позивача від позову не є тотожними юридичними фактами, оскільки відмова від позову може мати місце з різних причин, а предмет спору при цьому може продовжувати існувати, тобто позивач вправі як відмовитися від позову про стягнення заборгованості згідно договору про оренду землі, так і поставити питання про закриття провадження в справі внаслідок відсутності предмета спору.

Вказує, що ОСОБА_1 через свого представника реалізував своє право та обрав спосіб завершення процесу - відмова від підтримання позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

В обґрунтування вказаних доводів скарги, заявник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.10.2020 у справі № 2-2394/2009

В обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали суду заявник посилається на те, що суд першої інстанції не вирішив по суті заяву представника позивача про відмову від підтримання позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, не прийнявши щодо цієї заяви процесуальне рішення, закривши провадження у справі з іншої підстави.

Також зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено чи проводилась аудіо фіксація судового засідання, стан явки сторін в судове засідання та проведення/не проведення відеоконференції, а матеріали справи не містять заяву позивача та його представника про проведення судового засідання без їх участі.

Крім того, заявник наголошує, що прийняття судом ухвали про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, унеможливлює компенсацію витрат позивача на професійну правничу допомогу та породжує інші правові наслідки, які сторони провадження не передбачали та не бажали їх настання.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий директор ТОВ «Земля і Воля» В.О. Чернякова просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Бобровицького районного суду від 21.03.2023 залишити без змін. В обґрунтування посилається, що звернення ОСОБА_1 до суду було передчасним і позбавленим підстав для оскарження в судовому порядку дій відповідача в силу того, що ним не були надані усі відомості, необхідні для перерахування йому орендних платежів за договором відповідно до ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, а тому вважає, що в діях орендаря відсутній склад цивільного правопорушення. На переконання заявника, оскільки заборгованість за договором оренди землі від 19.04.2017 повністю погашена, закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відповідає чинному законодавству, оскільки предмет позову був відсутній ще на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ТОВ «Земля і Воля».

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Тібеж К.І. просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасувати ухвалу Бобровицького районного суду від 21.03.2023 про закриття провадження у справі з мотивів відсутності предмета спору.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судом встановлено, що у лютому 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Земля і Воля» про стягнення заборгованості згідно договору оренди землі у розмірі 7436,56 грн.

20.03.2023 генеральний директор ТОВ «Земля і Воля» - Яковишин Л.Г. звернувся із клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що станом на 20.03.2023 заборгованість за договором оренди від 19.04.2017 повністю погашена, тому предмет позову у вказаній справ відсутній (а.с. 56-58).

21.03.2023 від представника ОСОБА_1 адвоката Тібеж К.І. надійшла заява про відмову від підтримання позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову (а.с. 60-62).

Закриваючи провадженні у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із відсутністю боргу предмет спору у цій справі відсутній на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення та між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, тому дійшов висновку, що на підставі п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України провадження у справі слід закрити.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі погоджується суд апеляційної інстанції, проте до таких висновків суд першої інстанції прийшов з помилкових мотивів, враховуючи наступне.

Статтею 255 ЦПК України передбачено підстави закриття провадження у справі.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Тому відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Як убачається з матеріалів справи, у заяві від 21.03.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Тібеж К.І. просила прийняти відмову від підтримання позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та вирішити питання про повернення позивачу сплаченого ним судового збору.

Частинами першою та другою ст. 2 ЦПК України, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався, що повідомив ТОВ «Земля і Воля» про зміну власника земельної ділянки, яка перебувала в оренді у відповідача, та було вказано банківські реквізити для сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, проте у визначені договором строки ТОВ «Земля і Воля» не внесло оренду плату за 2022 рік.

Відповідач посилається, що у повідомленні ОСОБА_1 про зміну власника земельної ділянки не були вказані банківські реквізити та інша необхідна інформація для сплати орендної плати саме ОСОБА_1 , проте на підтвердження зазначених обставин відповідачем не надано належних і допустимих документальних доказів, як не зазначено і посилання на наявність таких доказів.

З доданого відповідачем платіжного доручення № 17616 від 20.03.2023 вбачається, що відповідачем станом на 20.03.2023 року погашена заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 за Договором оренди землі від 19.04.2017 у сумі 7436, 56 грн, тобто після звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

У даній справі встановлено, що позивач не подавав заяву про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, а подав заяву про відмову від підтримання позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Апеляційний суд враховує, що закриття провадження у зв`язку із відмовою позивача від позову унаслідок задоволення вимог відповідачем та закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору мають окремі підстави закриття та є різними фактами за своєю правовою природою.

Зокрема, відмова позивача від позову унаслідок задоволення вимог відповідачем може свідчити про визнання відповідачем правомірності вимог і як наслідок можливість стягнення судових витрат.

Тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Проте, незважаючи на підставу закриття провадження у справі, вказану представником позивача у зазначеній вище заяві, суд закрив провадження з підстав відсутності предмета спору на підставі заяви відповідача ТОВ «Земля і Воля».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Земля і Воля» про стягнення заборгованості згідно договору про оренду землі, проте помилився щодо мотивів такого закриття. Тому оскільки судом першої інстанції провадження у справі закрито з інших підстав, ніж просив позивач, ухвалу в цій частині належить змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови та вважати, що провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою від підтримання позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення ОСОБА_1 з Держаного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн, враховуючи наступне.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає можливість вирішення судом питання про розподіл судових витрат не тільки шляхом ухвалення додаткового рішення на підставі ст.270 ЦПК України за наслідками вирішення спору по суті, але і у випадку закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, що врегульовано ст.142 ЦПК України.

За змістом ст.142 ЦПК України якщо провадження у справі було закрите, то вирішення питання про розподіл судових витрат вирішується ухвалою суду.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тому, сплачений ОСОБА_1 судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню саме з ТОВ «Земля і Воля», отже ухвала у цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ТОВ «Земля і Воля» на користь ОСОБА_1 слід стягнути у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 536,80 грн.

Керуючись ст. 142, 367, 368, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2023 року в частині повернення ОСОБА_1 з Державного Бюджету України судового збору у розмірі 1073,60 грн. скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля і Воля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 1073,60 грн.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля і Воля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 536,80 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 25.05.2023.

Головуючий Судді: