Справа № 947/8993/23
Провадження № 2-о/947/221/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 ), Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі-,

В С Т А Н О В И В:

До суду, в порядку окремого провадження, надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить встановити факт його проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що померла його мати. На момент її смерті він був зареєстрованим за іншою адресою, але фактично проживав із нею, здійснював за нею догляд, сплачував комунальні послуги. Факт його проживання з матір`ю він підтверджує довідкою про зняття з реєстраційного обліку та письмовими поясненнями сусідів. Після смерті матері відкрилася спадщина. Пізніше заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте йому було рекомендовано звернутись до суду, оскільки він пропустив строк, встановлений чинним законодавством для звернення з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 22.03.2023 року відкрито провадження у справі.

В матеріалах справи міститься заява адвоката Огороднік І.М., що предбставляє інтереси ОСОБА_1 про моєливість розгляду справи за його та заявника відсутності , в якій заяву про встановлення факту, що має юридичне значення для ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

З боку заінтересованої особи Приморської державної нотаріальної контори у місіт Одесі надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника.

В матеріалах справи міститься заява заінтересованої ососби ОСОБА_2 про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечує проти заяви ОСОБА_1 .

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вимогами ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане 13.06.1972 р. рай бюро РАГС Київського району м.Одеса ( а.с. 11)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла у віці 81 рік, ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_4 видане 25.09.2021 року ВДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне її майно, в тому числі частку квартири АДРЕСА_2 (право власності на яку, підтверджується свідоцтвом про право власності на житло а.с.22), спадкоємцями якої є він та його сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишала. Як зазначає заявник він проживав разом з матір`ю по день її смерті, тому вважає, що спадщину фактично прийняв.

Тільки 22.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, на підставі якої Приморською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №531с/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 05.10.2022 року надала до нотаріальної справи заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

В ході оформлення спадкової справи, листом від 29.09.2022 року №2081с/0214 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори К.Л. Пенчевим повідомлено ОСОБА_1 пропуску ним ( 6 місяців) строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим його запропоновано звернутись до відповідного районного суду за захистом своїх прав, а саме щодо визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та після ухвалення судом відповідного рішення, яке має набрати законної сили роз`яснено про право звернення до нотаріальної контори з приводу цього питання.

На виконання ували суду від 15.05.23 року про витребування доказів, Приморська державна нотаріальна контора у м.Одесі надала суд належним чином завірену копію спадкової справи № 531с/2022 заведеної щодо майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , яка в подальшому при розгляді справи, досліджена судом.

Однак заявник при звернені до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має для нього юридичне значення, вважає, що нотаріус не звернув увагу на факт його постійного проживання разом із матір`ю ( спадкодавцем) на день її смерті ( час відкриття спадщини), тому просить суд встановити факт, його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця

її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого

провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі

видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через

відсутність або недостатність документів, що необхідні для

підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління

або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні

документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину

відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з

заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на

відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК України)

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини

і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549

ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє

постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме -

місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що

свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в

управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного

строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього

строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття

спадщини заяви про її прийняття.

Рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що

має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275

ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження

висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а

при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне

значення, не замінює собою документів, що видають зазначені

органи, а є лише підставою для їх одержання.

У своїй постанові від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц Верховний суд звернув увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

При цьому, Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 вказав, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, зокрема про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем до моменту відкриття спадщини, якщо таке рішення впливає на вирішення питання про право власності (частини права власності) на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього, як-то у разі, якщо від встановлення фактів буде залежати розмір спадщини, що має належати іншим спадкоємцям (заінтересованим особам).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною третьою статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перш статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Справи про встановлення факту спільного проживання відносяться до справ з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та розглядаються судами в порядку окремого провадження, згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України

Суд звертає увагу на те, що саме постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) нотаріусом постановлено було, а рекомендовано звернутись до суду з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки заявник звернувся з заявою про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку, встановленого чинним законодавством.

Діяльність нотаріусів через повномасштабне вторгнення рф на територію України, як і всі сфери життєдіяльності громадян, зазнала певних змін. Своєю чергою Міністерство юстиції попри дію воєнного стану забезпечило доступ українців до вагомого спектра нотаріальних послуг.

В умовах воєнного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у 3 місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 Цивільного кодексу України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України).

З 29 червня 2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Таким чином, в практичній площині до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додається ще 4 (чотири) місяці, і загалом буде 10 місяців.

Заявник як на доказ спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини посилається на письмові показання свідків сусідів, однак суд звертає увагу на за зазначене у постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 208/6075/20 (провадження № 61-75св22) зазначено, що показання свідків, допитаних під час судового розгляду, без наявності інших підтверджуючих доказів, не можуть бути самостійною підставою для встановлення факту спільного проживання.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приймаючи до уваги те, що судом досліджено тільки письмові показання свідків, про їх виклик та допит у судовому засідання клопотань з боку заявника не надходило, беручи до уваги позицію Верховного суду, викладену у постанові від 31.05.2022 року у справі № 208/6075/20 та лист державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі від 29.09.2022 року № 2081с/02-14, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 264-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 відмовити в повному обсязі.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29.06.23 року.

Суддя Луняченко В. О.