Провадження № 2/331/381/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

за участю секретаря: Байоамової Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» 02.12.2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 у період з жовтня 2014 року по березень 2017 року в сумі 21355,18 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Концерну Міські теплові мережі" на № НОМЕР_2 у Філії - Запорізьке обласне управління AT „Ощадбанк, м. Запоріжжя, МФО 313957, суму основного боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 21355 (двадцять одну тисячу триста п`ятдесят п`ять) гривень 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Концерну Міські теплові мережі" на р/р НОМЕР_3 , банк ПАТ АБ „Укргазбанк, МФО 320478, судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року по справі відкрите провадження. Ухвалено справу слухати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням від 11.06.2021 р. позов Концерну «МТМ» задоволено, сума боргу за надані послуги за поставлену теплову енергію стягнута з відповідачки ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року заочне рішення суду від 22.02.2021 р. по цивільній справі № 335/10220/20 за позовом Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 скасовано, справа призначена до розгляду.

В судовому засідання представник позивача Концерну «МТМ» наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Петров М.О. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд застосувати строк позовної давності, надав суду письмовий відзив в якому зазначено, що відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 11.11.2019 року по справі № 908/2338/19 р. з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» було стягнуто заборгованість основного боргу у сумі - 5500 грн., 67 коп., пеню в сумі 128 грн.11 коп., три відсотка річних в сумі 216 грн.97 коп., інфляційні витрати в сумі 1210 грн.23 коп., видавши наказ. Постановою державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС у м. Запоріжжі від 29.09.2021 року відкрито виконавче провадження щодо вищезазначеного рішення суду. Тобто, у цьому випадку господарським судом вже була стягнута заборгованість з відповідача на користь Концерну «Міські теплові мережі».

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

01.10.2006 р. між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ Вознесенівського району з однієї сторони та фізичною особою ОСОБА_1 укладено Договір № 202868 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, ще йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1.1 Договору Позивач взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, е терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно Додатку № 1а до Договору: «Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу від 01.06.2005р., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За період з жовтня 2014 року по березень 2017 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному вище нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 26 980,18 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят грн. 18 коп.), що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками, надісланими на адресу Відповідача.

За вказаний період ОСОБА_1 здійснено оплату у розмірі 5 625,00 грн., отже загальна сума заборгованості Споживача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 21 355,18 грн. (двадцять одна тисяча триста п`ятдесят п`ять грн. 18 коп.)

Згідно з п.6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.6.3. підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Споживач зобов`язаний до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п. 6.3. Договору).

Згідно п. 6.6. Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Адмірала Нахімова, буд. 4, документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ).

Споживач, згідно п.6.6.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання.

В разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений 6.6.1 Договору, акт підписується Теплопостачальної^J організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період (п.6.6.2 Договору).

Крім того, п. 6.6.1 Договору передбачено, що Споживач зобов`язався щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді, а пунктом 6.6.2 договору передбачено, що акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Представник відповідачки зазначив, що відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 11.11.2019 року по справі № 908/2338/19 р. з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» вже було стягнуто заборгованість основного боргу у сумі - 5500 грн., 67 коп., пеню в сумі 128 грн.11 коп., три відсотка річних в сумі 216 грн.97 коп., інфляційні витрати в сумі 1210 грн.23 коп., видавши наказ. Постановою державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС у м. Запоріжжі від 29.09.2021 року відкрито виконавче провадження щодо вищезазначеного рішення суду. Вважав, що Концерн «МТМ», звернувшись до суду загальної юрисдикції з аналогічними вимогами намагається здійснити подвійне стягнення одного і того ж боргу.

Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з рішенням господарського суду Запорізької області від 11.11.2019 року по справі № 908/2338/19 р., з ФОП ОСОБА_1 стягнуто борг на користь Концерну МТМ за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року та за грудень 2018 р. за поставлену теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1

Як слід з позовної заяви та доданих матеріалів, в даному провадженні Концерн «МТМ» просить суд стягнути з ОСОБА_1 борг за поставлену теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року, тобто інший період ніж було зазначено в рішенні господарського суду. Тому, посилання представника відповідачки на вказане рішення господарського суду як на підставу несплати нею боргу, суд вважає хибним.

Заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» відповідачкою не надано, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії не повернуті. Тобто, ОСОБА_1 фактично погодилась з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди.

Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24).

Відповідно Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40).

Відповідно до п. 3.2.6 Договору, Споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

За вказаний період заперечень з боку ОСОБА_1 на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу КОНЦЕРНУ „МТМ не надходило.

Система опалення помешкання ОСОБА_1 є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони.

Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно положень п. 40 Правил користування тепловою енергією, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил.

Крім того, ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1 неодноразово направлялись претензії стосовно наявної заборгованості за надані Позивачем послуги з вимогою погасити суму боргу. Боржником ОСОБА_1 сума заборгованості станом на 11.06.2021 року не погашена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу, наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо строків позовної давності суд зауважує наступне.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України.

Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

У подальшому Кабінет Міністрів України постановою від 19 серпня 2022 року № 928 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 грудня 2022 року, а потім постановою від 23 грудня 2022 року №1423 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 30 квітня 2023 року, а далі постановою від 25 квітня 2023 р. №383 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 30 червня 2023 року, шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 09 грудня 2020 року.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно із ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Щодо вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на 12 березня 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення суми заборгованості з жовтня 2014 року по березень 2017 року.

Як встановлено із розрахунку суми позову по нарахуванням і оплатам з централізованого опалення і не спростовано сторонами, в жовтні 2014 р., листопаді 2014, грудні 2014 р. відповідачкою здійснювалась оплата за надані послуги.

Таким чином, за вказаний період споживачем ОСОБА_1 здійснювались дії, які свідчать про визнання боргу, а тому, з неї на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року в сумі 21355,18 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 530, 629 ЦК України, ст. ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Концерну Міські теплові мережі" на № НОМЕР_2 у Філії - Запорізьке обласне управління AT „Ощадбанк, м. Запоріжжя, МФО 313957, суму основного боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 21355 (двадцять одну тисячу триста п`ятдесят п`ять) гривень 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Концерну Міські теплові мережі" на р/р НОМЕР_3 , банк ПАТ АБ „Укргазбанк, МФО 320478, судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М. В. Антоненко