ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року м. Чернівці

Справа № 727/11537/22

Провадження №22-ц/822/453/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар Петранюк Ю.Т.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Чернівецька міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 січня 2023 року, головуючий у І-й інстанції Танасійчук Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2023 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме, житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , житловою площею 35,50 кв.м, сарай літ.Б, огорожа №1-2, криниця №3, розташовані на земельній ділянці розміром 600 кв.м.

У зв`язку із розбіжністю у написанні її прізвища та прізвища її матері вона не може оформити спадщину. Встановлення того, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною донькою ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй необхідно для отримання належної їй спадщини за законом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що прізвище матері заявника ОСОБА_4 зазначено по різному, в свідоцтві про народження заявника зазначено « ОСОБА_5 » на російській мові, а в інших правовстановлюючих документах (свідоцтві про смерть, Витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі) зазначено « ОСОБА_6 ».

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки оскаржуваним судовим рішенням порушені його права як спадкоємця після смерті матері. Судом першої інстанції не з`ясовано коло заінтересованих осіб, в результаті чого не було залучено до участі у справі всіх заінтересованих осіб.

Зазначає, що заявник в якості заінтересованої особи залучив до участі у справі Чернівецьку міську раду, однак не залучив в якості заінтересованих осіб інших спадкоємців, зокрема ОСОБА_2 , який є сином померлої ОСОБА_4 і має право на прийняття спадщини після смерті матері за заповітом, оскільки у зв`язку із встановленням факту родинних відносин для нього можуть настати певні юридичні наслідки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пункт 3 частини 1 статті 362 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Тобто, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише у межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 вересня 2021 року по справі № 1522/29828/12 (провадження № 61-6594св21) зазначається, що «у разі подання апеляційної скарги особа, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 січня 2023 року.

У разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, апеляційній суд повинен встановити, чи вирішено оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Матеріалами справи та судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Чернівці, її батьками згідно зі свідоцтвом про народження (на російській мові): « ОСОБА_7 , ОСОБА_4 » (а.с.7).

Відповідно до даних паспорту громадянина України заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Чернівці (а.с.5). Матері заявника ОСОБА_4 та його батьку ОСОБА_8 за життя належали по частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду № 727/8587/19. Зазначеним рішенням також задоволено заяву ОСОБА_2 та встановлено факт, що він є рідним сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Після смерті матері ОСОБА_1 ОСОБА_4 відкрилася спадщина на її майно та відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, проведено реєстрацію спадкової справи № 53378512 спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.8).

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

За змістом статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суд зокрема розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про що зазначено в пункті 1 частини першої статті 315 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку норм ЦПК України.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 676/2674/17.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо порушення його прав є безпідставним, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень, зокрема, у судах апеляційної інстанції. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини й громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, якими врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник) або міститься судження про права та/чи обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що оскаржуване ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не містить у собі будь-яких висновків про права та/чи обов`язки останнього.

Порушення своїх прав ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що спір у справі, яка переглядається, виник зі спадкових правовідносин, оскільки встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4 заявнику необхідно для оформлення спадкових прав. Вважає, що він мав бути залучений зацікавленою особою до участі у справі.

Однак колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції лише встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції не було вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_2 , який не брав участі у справі, а доводи щодо незалучення його заінтересованою особою у справі ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм права.

Відповідно до частини 3 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження, за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Встановивши, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи та подавши апеляційну скаргу, не надав належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням суду у розумінні положень статті 352 ЦПК України вирішено питання про його права, обов`язки та інтереси, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 362, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 січня 2023 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Чернівецька міська рада, про встановлення факту родинних відносин - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк