Провадження № 22-ц/801/1226/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 рокуСправа № 127/17638/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року, ухвалене суддею Венгрин О.О., повне рішення складено 06 березня 2023 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

У серпні 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.03.2020 станом на 11.01.2022 у розмірі 28 459,35 грн загальний залишок заборгованості за тілом кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 25 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

Станом на 28.01.2022 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим вся заборгованість стала простроченою. Жодних дій на погашення заборгованості ОСОБА_1 не вчинила. На залишок заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами.

На момент звернення до суду із даним позовом ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, а відтак наявні підстави для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.03.2020 станом на 11.01.2022 в розмірі 28 459,35 грн - загальний залишок заборгованості за кредитом, а також 2 481 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про часткове задоволення позовних вимог в сумі 11 756,16 грн.

У скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що в анкеті-заяві від 12.03.2020 відповідач просила відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процента ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання та її визначеного розміру. До анкети-заяви банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які затверджені Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 та набули чинності з 27.11.2021, тобто майже через 2 роки після підписання анкети. Суд не звернув увагу, що анкета-заява підписана 12.02.2020, а проценти за користування кредитом нараховані за Умовами та правилами, які набули чинності з 27.11.2021. При цьому вимог про стягнення процентів з підстав, передбачених ст. 625, 1048 ЦК України банк не пред`явив. Кошти, які сплачувалися відповідачем, в першу чергу зараховувалися на погашення процентів. Оскільки вона отримала 46 354,76 грн, сплатила 34 598,60 грн, тому борг за тілом, який визнавався відповідачем в суді першої інстанції, становить 11 756,16 грн. При ухваленні рішення судом не було враховано позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві АТ «Універсал Банк» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що надана банком виписка за картковим рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. ОСОБА_1 , заперечуючи розмір кредитної заборгованості, не надала докази, які б спростовували факт надання кредиту у розмірі, визначеному кредитним договором, та розмір боргу, що є її процесуальним обов`язком. Також судом зазначено, що відповідач не зверталась до банку з непогодженням про зміну Умов і правил при наданні банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту, паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжувала користуватись карткою, а отже з ними погодилась.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 12.03.2020 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк».

У вказаній Анкеті-заяві зазначено персональні дані позичальника, відомості щодо розміру отриманого кредиту (встановленого кредитного ліміту) відсутні.

Також вказано, що ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку відповідно до умов договору.

Відповідач ОСОБА_1 своїм підписом у заяві погодилась на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею і АТ «Універсал Банк» договір про надання банківських послуг (пункт 2).

Згідно з п. 3 Анкети-заяви, підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з актуальною (чинною) редакцією Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua.terms, Тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua.terms та отримала їх примірник в мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

ОСОБА_1 в анкеті-заяві просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятись нею та/або банком з використанням електронного /удосконаленого електронного підпису (пункт 6) (а.с.11).

ОСОБА_1 за цим договором отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 25 000 грн, що нею не заперечувалося (а.с.88).

До кредитного договору банк додав роздруківку витягу Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, чинна редакція яких затверджена Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 і набула чинності з 27.11.2021, а також витяг з Тарифів за карткою Monobank та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.12-24).

Із виписки руху коштів по картці (рахунок НОМЕР_1 ) за період з 12.03.2020 по 11.01.2022 вбачається, що відповідач користувався відкритим рахунком, в тому числі використовував кредитні кошти. Баланс на початок періоду становив «25 000 грн», на кінець періоду «-3 459,35 грн».

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за Договором про надання банківських послуг від 12.03.2020, станом на 11.01.2022 відповідач має заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 28 459,35 грн (а.с.7-10).

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Сторони відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Отже, між сторонами укладено кредитний договір в електронному вигляді у відповідності з проектом «monobank» шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

У пункті 6 Договору досягнуто згоди щодо використання електронного цифрового підпису.

Після підписання анкети-заяви разом із іншими документами у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит.

ОСОБА_1 користувалася кредитним коштами, що вбачається з виписки по рахунку, і не заперечується останньою.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 частково визнала позов. Заперечуючи щодо вимог позову на суму 16 703,19 грн відповідачка зазначила, що внесенні нею кошти спрямовувалися банком на погашення відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких умовами укладеного договору не передбачений. Вважала, що оскільки отримала 46 354,76 грн (в т.ч. зняття готівки, онлайн-покупки, регулярні платежі, покупки в магазинах, поповнення телефону) тощо, а погасила в загальному 34 598,60 грн (в т.ч. поповнення картки, автоматичне списання боргу, тощо), тому до сплати підлягає заборгованість в розмірі 11 756,16 грн.

Суд першої інстанції вказаним доводам оцінки не надав, вказавши лише, що ОСОБА_1 не спростувала наданий позивачем розрахунок власним розрахунком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наявності заперечень відповідача, суд першої інстанції, визначаючи розмір заборгованості зобов`язаний був належним чином дослідити наявні у справ докази, перевірити їх та оцінити в сукупності з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.

АТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 28 459,35 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту.

З виписки по рахунку слідує, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків. Порядок нарахування відсотків та ї розмір позивач обґрунтовує Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», а також Тарифами.

Самою анкетою-заявою від 12.03.2020 розмір відсотків та порядок їх нарахування не визначений.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначено, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки до позовної заяви позивачем додано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, чинна редакція яких затверджена Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 і набула чинності з 27.11.2021, тоді як договір між сторонами був укладений 12.03.2020.

Лише після надання відповідачем заперечень щодо позовних вимог АТ «Універсал Банк» було надано Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (monobank/Universal Bank), чинна редакція яких затверджена Протоколом Правління №5 від 12.02.2020 і набула чинності з 14.02.2020.

Однак, враховуючи, що вказана редакція Умов і правил від 12.02.2020 не була додана до позовної заяви, апеляційний суд критично відноситься до того, що відповідач ознайомився саме з цією редакцією Умов та правил, і прийняв їх.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови і правил обслуговування фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов і правил обслуговування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

У даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Універсал Банк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Апеляційний суд, зважаючи на позицію сторін, вважає за необхідне здійснити власний розрахунок заборгованості за кредитним договором.

З розрахунку банку та виписки по рахунку слідує, що ОСОБА_1 загалом витрачено 56 529,09 грн. При цьому, з 30.04.2020 по 01.11.2021 банк нарахував відповідачу та автоматично списав з рахунку 8 224,41 грн відсотків, а також 451 грн за обслуговування картки, і ці суми включені до загальної суми витрачених коштів.

Оскільки ОСОБА_1 не погоджувалася сплачувати відсотки за користування кредитними коштами за договором та інші нарахування, то колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом та нарахувань за обслуговування картки.

З виписки по рахунку відповідача судом встановлено, що відповідачем було внесено на рахунок усього 34 561,80 грн, а використано 47 853,68 грн (без урахування коштів, які списувалися в рахунок погашення відсотків та за обслуговування картки).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, а відтак, суми, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13 291,89 грн (47 853,68 грн 34 561,80 грн) сума коштів, яка витрачена та не погашена позичальником.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 158,74 грн за подання позовної заяви. Також у зв`язку із фактичним задоволенням вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721,50 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за договором про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» в розмірі 13 291 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 89 копійок тіло кредиту.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 158 (одна тисяча сто п`ятдесят вісім) гривень 74 копійки.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одна) гривні 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко