Ухвала

24 травня 2023 року

м. Київ

справа № 204/5802/20

провадження № 61-5677ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Жилсервіс?5» Дніпровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків щодо підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

У травні 2023 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 квітня 2023 року, які містять підтвердження вартості спірної квартири у розмірі 1 150 300,00 грн, клопотання про звільнення від сплати судового збору та уточнену касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявник оскаржує судові рішення в частині двох вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характеру щодо витребування квартири.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, судовий збір за подачу касаційної скарги становить 42 917,00 грн ((2102*2)+(1150300*0,015))*200%).

У своєму клопотанні заявник просить звільнити його від сплати судового збору, вказує, що розмір судового збору є непомірним для нього з огляду на скрутний майновий стан. На підтвердження вказаної обставини надає довідку про отримання пенсії по інвалідності з січня 2022 року по березень 2023 року у розмірі 35 360,00 грн та вказує, що на його утриманні перебуває особа з інвалідністю, яка потребує постійного догляду.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз клопотання свідчить, що вказані доводи не можуть вважатись достатньою підставою для його задоволення, оскільки касаційна скарга не містить достатніх доказів, які підтверджують майновий стан ОСОБА_1 , тому заявнику потрібно надати додаткові докази на підтвердження вказаних обставин. Такими доказами, наприклад, можуть бути довідки про доходи (зокрема і фіскальних органів), банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо.

Отже, заявнику необхідно надати суду належні докази на підтвердження наявності підстав для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» чи сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

Крім того, у надісланих матеріалах заявник вказує, що у поданій касаційній скарзі ним належним чином обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частиною другою статті 389 ЦПК України, зокрема посилання на висновки Верховного Суду щодо визнання недійсним правочину чи угоди недійсною, викладені у постановах у справах № 916/3307/16, № 200/19766/16-ц, відповідають вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Вказані доводи не свідчать про відповідність касаційної скарги заявника вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки не містять формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах, тому заявнику пропонується подати до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій зазначити, в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з вказівкою на випадки, передбачені статтею 389 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне продовжити заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 25 квітня 2023 року.

Керуючись статтею 127, 392 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 24 червня 2023 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара