Провадження № 2/752/816/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

18.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про зобов`язання вчинити певні дії до ОСОБА_2 , Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості.

06.08.2020 року суддею Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

02.03.2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

21.09.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що 21.01.2011 року між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_1 було укладено безстроковий трудовий договір № 2. Зазначений договір 24.01.2011 року зареєстровано в Севастопольському міському центрі зайнятості за № 2.

27.07.2012 року у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачкою змінено прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Фактично за зазначеним вище трудовим договором, відповідачка ОСОБА_2 працювала до 29.12.2014 року, оскільки звільнилася за власним бажанням, отримала розрахунок по заробітній платі та трудову книжку.

З березня 2014 року АР Крим окупована російською федерацією, а відтак, органи державної влади України не діють. 29.12.2014 року зазначений трудовий договір було знято з реєстрації створеним окупантами «уповноваженим органом російської федерації ФОСССБ Центр зайнятості».

У трудовій книжці ОСОБА_2 міститься запис про звільнення за власним бажанням з посиланням на трудовий кодекс рф, оскільки на той момент на півострові діяла окупаційна влада.

Відповідно зняти з обліку трудовий договір у Севастопольському міському центрі зайнятості на той час було неможливо, оскільки він припинив свою діяльність.

У 2017 році позивачка у зв`язку з анексією АР Крим змушена була залишити територію м. Севастополь, відповідачка ОСОБА_2 залишилася на окупованій території, зв`язок з нею відсутній, невідоме також фактичне місцезнаходження.

13.02.2018 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивачки, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис № 4010463 про що її також повідомлено Солом`янською районною філією Київського міського центру зайнятості листом від 26.09.2018 року за № 1580.

Звернувшись до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявою про зняття з реєстрації трудового договору № 2 від 21.01.2011 року отримала відмову, оскільки зняти трудовий договір з реєстрації можливо лише за явки обох його сторін до уповноваженого органу або на підставі рішення суду.

Просила визнати трудовий договір № 2 від 21.01.2011 року, що укладений між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_1 , зареєстрований в Севастопольському міському центрі зайнятості за № 2 від 24.01.2011 року, припиненим з 29.12.2014 року; зобов`язати Солом`янську районну філію Київського міського центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір № 2 від 21.01.2011 року, що укладений між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_1 , зареєстрований в Севастопольському міському центрі зайнятості за № 2 від 24.01.2011 року.

У судовому засіданні сторони відсутні.

Представник позивачки подала заяву про завершення розгляду справи за її та позивачки відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що відповідач визнає позов та просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталася.

З огляду на викладене вище, врахувавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.01.2011 року між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_1 було укладено безстроковий трудовий договір № 2. Зазначений договір 24.01.2011 року зареєстровано в Севастопольському міському центрі зайнятості за № 2.

27.07.2012 року у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачкою змінено прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що фактично за зазначеним вище трудовим договором, відповідачка ОСОБА_2 працювала до 29.12.2014 року, оскільки звільнилася за власним бажанням, отримала розрахунок по заробітній платі та трудову книжку. З березня 2014 року АР Крим окупована російською федерацією, а відтак, органи державної влади України не діють. 29.12.2014 року зазначений трудовий договір було знято з реєстрації створеним окупантами «уповноваженим органом російської федерації ФОСССБ Центр зайнятості». У трудовій книжці ОСОБА_2 міститься запис про звільнення за власним бажанням з посиланням на трудовий кодекс рф, оскільки на той момент на півострові діяла окупаційна влада. Відповідно зняти з обліку трудовий договір у Севастопольському міському центрі зайнятості на той час було неможливо, оскільки він припинив свою діяльність. У 2017 році позивачка у зв`язку з анексією АР Крим змушена була залишити територію м. Севастополь, відповідачка ОСОБА_2 залишилася на окупованій території, зв`язок з нею відсутній, невідоме також фактичне місцезнаходження. 13.02.2018 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивачки, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис № 4010463 про що її також повідомлено Солом`янською районною філією Київського міського центру зайнятості листом від 26.09.2018 року за № 1580. Звернувшись до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявою про зняття з реєстрації трудового договору № 2 від 21.01.2011 року отримала відмову, оскільки зняти трудовий договір з реєстрації можливо лише за явки обох його сторін до уповноваженого органу або на підставі рішення суду. У зв`язку з викладеним вище, з метою захисту своїх прав, змушена була звернутися до суду з позовом.

За правилами ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору; відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів; у разі коли документи, що подаються для реєстрації чи зняття з реєстрації трудового договору, не відповідають встановленим вимогам, центр зайнятості повертає їх без вчинення будь-яких дій із зазначенням причини (п. п. 8, 9, 13 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року (в редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 320 від 14.10.2010 року).

З огляду на те, що позивачка не змогла за відсутності відповідачки ОСОБА_2 зняти з реєстрації укладений між ними договір в позасудовому порядку, ОСОБА_1 має право на захист шляхом звернення до суду з позовом у спосіб зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, відповідачем Солом`янською районною філією Київського міського центру зайнятості подано заяву про визнання позову.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості про зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом не просила вирішити питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 18, 82, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості про зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати трудовий договір № 2 від 21.01.2011 року, що укладений між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_1 , зареєстрований в Севастопольському міському центрі зайнятості за № 2 від 24.01.2011 року, припиненим з 29.12.2014 року.

Зобов`язати Солом`янську районну філію Київського міського центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір № 2 від 21.01.2011 року, що укладений між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_1 , зареєстрований в Севастопольському міському центрі зайнятості за № 2 від 24.01.2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Плахотнюк К.Г.