КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 520/3757/18
Провадження № 4-с/947/32/23
УХВАЛА

27.06.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву стягувача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат по цивільній справі №520/3757/18 за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця, в якій заявник просить суд визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни винесені в рамках виконавчого провадження ВП №67880375:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року;

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 року;

- постанову про стягнення виконавчого збору від 15.12.2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, справу за вказаною скаргою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.01.2022 року скаргу Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця - повернуто скаржнику без розгляду.

Заявник будучи незгодним з вказаною ухвалою судді, 27.01.2022 року звернувся до суду з відповідною апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.02.2023 року ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 12.01.2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

27.03.2023 року матеріали справи передані головуючому судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.03.2023 року у відкритті провадженні за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, в частині вимог про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця винесених в рамках виконавчого провадження ВП №67880375: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 року та про стягнення виконавчого збору від 15.12.2021 року відмовлено.

Роз`яснено скаржнику, що він має звернутися з даними вимогами до відповідного адміністративного суду.

Прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни,в частині вимоги про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року.

Також, ухвалою судді від 27.03.2023 року залучено до участі по справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_1 .

За наслідком розгляду вказаної справи, 15.06.2023 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою у задоволенні скарги Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року, відмовлено.

20.06.2023 року до суду надійшла заява від представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по вказаній цивільній справі №520/3757/18, в частині вирішення питання про розподіл витрат з професійної правничої допомоги, які становлять 10000,00 грн., до якої представником додані додаткові докази на підтвердження понесених витрат.

Справу за вказаною заявою передано судді Калініченко Л.В. 23.06.2023 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 23.06.2023 року вказану заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.06.2023 року о 14 год. 15 хв.

27.06.2023 року до суду надійшло клопотання від представника боржника Департаменту міського господарства Одеської міської ради про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з посиланням на те, що заявлений стягувачем до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, не відповідним принципу співмірності та об`єктивності.

В судове засідання призначене на 27.06.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, 26.06.2023 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , про розгляд вказаної заяви за його відсутності.

Представник боржника Департаменту міського господарства Одеської міської ради у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу також зазначив про розгляд заяви за його відсутності.

Розгляд питання про ухвалення додаткового рішення суду врегульовано ст. 270 ЦПК України, у відповідності до ч.4 якої, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За наслідком чого, судом було ухвалено провести розгляд заяви ОСОБА_1 за відсутності сторін по справі.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року, за наслідком розгляду якої 15.06.2023 року судом постановлено ухвалу суду про відмову у задоволенні скарги.

Статтею 452 ЦПК України передбачено розгляд питання про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги, у відповідності до якої судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Як вбачається, судом під час постановлення ухвали суду від 15.06.2023 року за наслідком розгляду скарги, питання щодо розподілу судових витрат, які складаються у тому числі з витрат на професійну правничу допомогу, не вирішувалось.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду скарги Департаменту міського господарства Одеської міської ради, представником стягувача за спірним виконавчим провадженням Донченко В.В. було надано заперечення на скаргу, в якій представником заявлено вимогу про відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу, які попередньо визначені в орієнтовному розрахунку судових витрат в сумі 8000,00 грн.

Одночасно, представником стягувача у запереченнях зазначено, що остаточні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, ним будуть надані до закінчення судових дебатів або на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідком розгляду скарги.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приймаючи, що представником стягувача було заявлено у запереченнях про подання додаткових доказів на підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу зокрема після ухвалення судового рішення за наслідком розгляду скарги, судом приймаються додаткові докази надані до заяви від 20.06.2023 року.

За наслідком вищевикладеного, суд доходить до висновку про наявність невирішеного питання про розподіл витрат, пов`язаних зі скаргою, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення ОСОБА_1 .

Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Приймаючи викладене, суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового судового рішення за наслідком розгляду справи №520/3757/18 за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року.

Так, як вже судом зазначалось, у відповідності до статті 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Частиною 1 статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, приймаючи, що заявником по скарзі в рамках справи №520/3757/18 був боржник за виконавчим провадженням - Департамент міського господарства Одеської міської ради, якому ухвалою суду у задоволенні скарги відмовлено, тому у відповідності до положень статті 452 ЦПК України, витрати пов`язані з розгляду скарги, понесені іншими учасниками справи, якими є стягувач за спірним виконавчим провадження та державний виконавець покладаються на заявника, в даному випадку - Департамент міського господарства Одеської міської ради.

Щодо обґрунтованості вимоги стягувача ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що під час розгляду скарги, представництво інтересів стягувача за спірним виконавчим провадженням ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Лях Ігорем Дмитровичем, повноваження якого підтверджуються довіреністю від 12.10.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстрованої в реєстрі за №861 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1034360 від 15.09.2021 року, виданим Адвокатським бюро «ЛЯХ І» в особі адвоката Лях І.Д.

Вказаний ордер видано адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги за №08/2021 від 16.02.2021 року.

У відповідності до вказаного договору №08/2021 про надання правової допомоги від 16.02.2021 року, останній укладений між Адвокатським бюро «ЛЯХ І» та ОСОБА_1 , за умовами якого Адвокатське бюро зобов`язується: надавати Клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені Клієнтом; надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи), Представляти інтереси Клієнта та здійснювати його захист в правоохоронних та контролюючих органах з питань, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

У відповідності до пункту 4.1 Договору, вартість послуг АБ за надану правову допомогу Клієнту визначається з кількості часу, витраченого АБ (призначеним адвокатом бюро) на надання такої правової допомоги Клієнту та погодинної ставки у розмірі 4000 грн./год.

Згідно з попереднім (орієнтовним розрахунком) вартості витрат на правничу допомогу за договором №08/2021 від 16.02.2021 року, складеним 21.05.2023 року, сторони визначили розмір такої допомоги в загальній сумі 8000,00 грн., виходячи з витрачених 2 годин праці адвоката, яка складається з: наданої консультації клієнта з правових питань щодо правильності визначення правової позиції у зв`язку з розглядом скарги по справі №520/3757/18, тривалістю 0,5 год., вартістю 2000 грн.; складання заперечень на скаргу по справі №520/3757/18, тривалістю 1,5 год., вартістю 6000 грн.

Тієї ж дати, між Адвокатським бюро «ЛЯХ І» та ОСОБА_1 складено детальний опис робіт (наданих послуг) за договором №08/2021 від 16.02.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 підтвердила приймання наданої правової допомогу, загальною вартістю 8000 грн., яка складається з вище зазначених судом послуг у попередньому орієнтовному розрахунку.

За наслідком розгляду справи, між Адвокатським бюро «ЛЯХ І» та ОСОБА_1 19.06.2023 року складено підсумковий акт та додатковий детальний опис робіт (наданих послуг) відповідно до яких сторонами договору №08/2021 від 16.02.2021 року засвідчено надання і прийняття з боку ОСОБА_1 послуг з правничої допомоги по цивільній справі №520/3757/18 на загальну вартість 10000,00 грн., яка складається до додатково вище перелічених послуг з: представництва адвокатом інтересів клієнта в двох судових засідань в Київському районному суді міста Одеси призначених 24.05.2023 року та 15.06.2023 року, кожне з розрахунку 15 хв., загальною вартістю 2000,00 грн.

Надаючи оцінку вищевказаним послугам, суд зазначає наступне.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Грунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що надані послуги адвокатом у відповідності до договору №08/2021 від 16.02.2021 року, та засвідчені детальним описом робіт (наданих послуг) від 19.06.2023 року пов`язані з розглядом справи №520/3757/18 за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця.

Разом з тим, судом враховується, що складені представником стягувача Донченко В.В. заперечення на скаргу містять позицію стосовно заперечень проти усіх трьох вимог заявлених боржником у поданій до суду скарзі, а саме щодо скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Вказані заперечення представником скеровані до суду 22.05.2023 року в електронній формі.

Однак, у відповідності до ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 27.03.2023 року у відкритті провадженні за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, в частині вимог про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця винесених в рамках виконавчого провадження ВП №67880375: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 року та про стягнення виконавчого збору від 15.12.2021 року відмовлено.

Тобто розгляд судом скарги боржника здійснювався лише за однією з заявлених вимог про оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Копія вказаної ухвали суду від 27.03.2023 року була скерована разом з судової повісткою на 25.04.2023 року на адресу ОСОБА_1 , яка була повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

За наслідком викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином була скерована копія ухвали суду від 27.03.2023 року, яка вважається врученою належним чином, з підстав умисного вчинення стягувачем дій з неотримання судової кореспонденції.

Тобто, на момент складення і скерування поданих до суду заперечень на скаргу, що мало місце 22.05.2023 року, сторона стягувача вважається належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі за поданою боржником скаргою в частині вимог.

Приймаючи викладене, суд вважає, що надані адвокатом послуги з правничої допомоги, які складаються з консультації та складанні заперечень в частині пов`язаній з вимогами скарги про скасування постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, не є необхідними в даній справі та не пов`язані з предметом розгляду скарги, провадження за якій було відкрито судом.

З урахуванням викладеного, виходячи з розгляду судом скарги за однією вимогою з трьох заявлених, та пропорційно наданих адвокатом послуг у відповідності до кількості вимог, суд вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 в частині отриманої консультації та складених адвокатом заперечень, які пов`язані з предметом розгляду цієї справи, в розмірі 2666,66 грн. (8000/3=2666,66).

Щодо розміру витрат пов`язаних з представництвом адвоката інтересів ОСОБА_1 в двох судових засідань загальною вартістю 2000,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, під час розгляду справи №520/3757/18 за скаргою боржника, представник ОСОБА_1 приймав участь в двох судових засіданнях призначених на 24.05.2023 року та 15.06.2023 року.

Адвокатом визначено тривалість участі у вказаних засіданнях по 15 хв. в кожному, що в цілому складає 30 хв.

Разом з тим, судом приймається, що судове засідання призначене на 24.05.2023 року тривало з 12год. 19хв. по 12 год. 23 хв., тобто 4 хв.

Приймаючи клопотання боржника про зменшення розміру витрат, складності справи, принципів пропорційності, адекватності, реальності і співмірності, суд вважає за необхідним зменшити розмір заявлених витрат в цій частині та вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 в частині отриманої правничої допомоги з представництва адвокатом її інтересів в судових засіданнях в розмірі 1000 грн.

За наслідком вищевикладеного, суд вважає підтвердженим понесення стягувачем витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з цією справою у загальному розмірі 3666,66 грн. В іншій частині нараховані стороною стягувача витрати, суд вважає необґрунтованими.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо компенсації витрат понесених на професійну правничу допомогу, судом враховується, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що узгоджується з правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19.

Отже, враховуючи вищевикладене, відмову у задоволенні скарги, предмет розгляду, за яким відкрито провадження у справі, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, виходячи з положень ст. 452 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з Департаменту міського господарства Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 3666,66 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 133, 134, 137, 141, 260, 261, 270, 352, 354, 451, 452 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 Товариства про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення по справі №520/3757/18 за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року.

Стягнути з Департаменту міського господарства Одеської міської ради (місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відшкодування витрат понесених на правничу допомогу 3666 (три тисячі шістсот шістдесят шість) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.

У задоволенні решти вимоги ОСОБА_1 Товариства про відшкодування витрат пов`язаних з розгляду справи, у тому числі витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 29.06.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.