Справа № 215/1906/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

17.06.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, яким просить спростувати поширену відносно неї недостовірну інформацію, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та понесені судові витрати.

Вказує, що вона працює на посаді директора Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Музична школа №10» КМР з 01.12.2017 по теперішній час. До її посадових обов`язків входить, зокрема, здійснення загального керівництва, координувати роботу всіх структурних підрозділів закладу; планувати роботу закладу, організовувати контроль за виконання плану роботи, якістю навчально-виховного процесу; організовувати контроль за виконанням правил внутрішнього трудового розпорядку; здійснювати контроль за дотриманням працівниками норм і правил норм і правил охорони праці, техніки безпеки. Зазначає, що вона характеризується виключно позитивно. Колектив та її оточення знає її лише, як доброзичливу, чуйну та неконфліктну особу. Зі слів працівників Музичної школи, що вона як директор, як керівник закладу сувора, але завжди відкрита, добра та з розумінням ставиться до проблем кожного із працівників та до неї завжди можна звернутись за допомогою. Також вказує, що коли у матері відповідача виникали проблеми зі здоров`ям, саме вона була неодноразово ініціатором збору кошів серед колективу для допомоги і про це повинно бути відомо і відповідачу.

Однак, 26.04.2022 в Інтернеті в соціальній мережі Facebook, відповідач ОСОБА_3 на своїй сторінці опублікувала допис (пост) наступного змісту (цитування):

«Хочу поділитися. Дуже боляче, але я спробую...

Не так давно в мене було все.

Приблизно рік тому в мене захворіла мама - НАЙДОРОЖЧА ЛЮДИНА В МОЄМУ ЖИТТІ, потрапила до 2-ї міської лікарні з діагнозом "інфаркт". Після тривалого лікування і спробою повернутися до нормального життя, на роботі в КЗСМО "Музична школа 10" КМР директорка ОСОБА_2 зустріла її зі словами: "Нам такі робітники (інваліди) не потрібні, пишіть заяву За власним бажанням"!

І як це розуміти???? ОСОБА_4 , в якої визнали III робочу групу інвалідності нікому не потрібна??? І писати заяву за власним бажанням??? Це просто нахабство і неповага!

Після того, як мама відмовилася писати заяву, а попросила її звільнити за статтею, то там почалися скандали. Вони продовжувалися тривалий час, в її сторону летіли жахливі прокльони, а саме з уст головного бухгалтера ОСОБА_5 , не раз співробітниці чули "Та щоб вона здохла, я поставила за це свічку у церкві"!

Від цих слів, та й не тільки у мами трапився інфаркт.... ОСОБА_6 , тоді лікарі змогли допомогти їй, і вона повернулася додому. Але ж нічого не проходить безслідно...

21 березня 2022 року не стало моєї самої рідної, самої люблячої мами. ОСОБА_7 трапився інфаркт, але вже лікарі не змогли з ним впоратися...

ОСОБА_8 зробити відомими цих людей ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , щоб люди знали з ким мають справу.

Ще хочу добавити. Коли Музичну школу 10 офіційно опублікували в списках бомбосховищ, директорка наказала всім сторожам не пускати нікого. Зі слів: " ОСОБА_9 що хочуть кричать, хоч двері вибивають, нікого не впускати! Це бомбосховище лише для співробітників!" І де в цьому мирі справедливість???».

До свого допису відповідач додала її фото та фото ОСОБА_10 без їх згоди.

Вказані слова нанесли їй глибокий душевний та фізичний біль, оскільки у дописі зазначена цинічна неправда, звинувачення в діях, які призвели до хвороби матері відповідача, а також звинувачення в діях направлених на не допуск громадян до бомбосховища під час повітряної тривоги.

Дізнавшись про зміст вказаного допису їй стало зле, самопочуття погіршилось, а здатність далі нормально жити було втрачено на довгий час, адже вказаний допис побачило багато людей, його прочитали та зробили репости (поділилися на інших сторінках), віддали свої «голоси» та прокоментували.

Більш того, вказаний пост на сторінці відповідача знайшов підтримку у людей, які особисто не знайомі із нею, а просто повірили недостовірній інформації, опублікованій відповідачем, та виразили підтримку словам ОСОБА_3 в образливій формі по відношенню до неї.

Окрім того, відповідаючи на коментарі до свого допису, відповідач наполягала на його змісті та продовжувала свої обвинувачення в її бік. Зокрема, вона також акцентувала увагу на тому, що директор не мала законних підстав для звільнення покійної матері відповідача, а також про те, що перевірка підтвердила факт незаконного звільнення. В той же час, будь-яких перевірок, щодо законності звільнення громадянки ОСОБА_11 взагалі не було, тому і будь-яких порушень не встановлювалось.

Вважає, що з тексту публікації відповідача, її коментарів до публікації та коментарів інших користувачів видно, що її вислови та вислови інших осіб містять образливі, брутальні, принизливі і нецензурні висловлювання та принижують її честь, гідність і ділову репутацію.

Під поширенням інформації, в даному випадку, слід розуміти поширення тексту повідомлення (посту) про неї разом із її фото на сторінці відповідача у соціальній мережі. Вказану інформацію побачила необмежена кількість людей про що вказує кількість реакцій (лайків), коментарів та репостів (розповсюджень). З тексту відповідача можна зробити висновок, що вона звинувачується у порушенні нормального життя матері відповідача, її приниження та доведення до хвороби, яка призводить до смерті. Також, в публікації відповідач веде мову про те, що директор Музичної школи видала розпорядження не допускала нікого до бомбосховища, окрім співробітників. Відносно порушення вимог трудового законодавства при звільненні громадянки ОСОБА_11 зазначає, що згідно форми індивідуальної програми реабілітації інвалідів, що видається МСЕК №51 від 18.01.2021, громадянці ОСОБА_11 було протипоказана важка праця, шкідливі умови праці, нічні зміни та довга хода та встановлено ряд обмежень та реабілітаційних заходів. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №591706 від 18.01.2021, висновок про умови та характер праці - протипоказана важка праця, шкідливі умови праці, нічні зміни та довга хода, тому з врахуванням специфіки трудових обов`язків сторожа та вимог зазначених в наведених медичний документах, спираючись на протокол засідання профспілкового комітету від 20.01.2021, 17.04.2021 нею було винесено Наказ №35-к про звільнення ОСОБА_11 з посади сторожа з 17.04.2021, на підставі ч.1 п.2 статті 40 КЗпП України.

Отже, звільнення громадянки ОСОБА_11 відбулось виключно в рамках закону без порушень.

Відповідаючи на її коментар відповідач зазначила (цитування, мовою оригіналу):

« ОСОБА_12 : ОСОБА_13 на кого ничего не перекладывала, писала только по факту. После каждого разговора с Вами - маме становилось всё хуже (не просто так она добавила Вас в черный список). Вы уволили человека, хотя не имели на это право, между прочим проверка, которая Вас посещала, сказала Вам то же. Почему же Вы всем об этом не рассказали?? ОСОБА_14 у всех другая информация??

По поводу оскорблений - в публикации нет ни одного оскорбления, только описание ситуации. А на счёт поездки - не Вам решать, чьей это было глупостью, это было её желание так же как и моё. Согласитесь, если бы у Вас был хоть малейший шанс вылечить своего родственника, вы бы им воспользовались.

А отвечать за свои слова и поступки Вам все же придется, не передо мной, так перед самой собой...»

Таким чином, вважає, що всупереч наведеним вище фактам, відповідач продовжила подавати негативну та неправдиву інформацію про неї не тільки в публікації, а й в коментарях.

Також, поширення недостовірної інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи - приниження честі та гідності. Цим же поширенням недостовірної інформації відповідач створила негативну соціальну оцінку особи неї в очах оточуючих, чим порушила її честь, тому просить визнати недостовірно, такою що не відповідає дійсності принижує її честь, гідність та ділову репутацію поширену громадянкою ОСОБА_3 в соціальній мережі Facebook на її сторінці під доменним іменем « ОСОБА_15 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену нею недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2 опублікувавши ухвалене судове рішення на своїх сторінці в соціальній мережі Facebook; зобов`язати ОСОБА_3 видалити публікацію поширену нею в соціальній мережі Facebook на її сторінці під доменним іменем « ОСОБА_15 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та понесені нею судові витрати.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає, вказує на обставини викладені в позові.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_16 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно повернутих за закінченням терміну зберігання поштових повідомлень, а.с. 59-60, 75-78, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила, відзив на позов до суду не надавала.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 10-00 год. 15.08.2022, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що позивач ОСОБА_2 працює на посаді директора Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Музична школа №10» КМР з 01.12.2017 по теперішній час, що підтверджується Наказом №51 від 29.112017 (а.с. 12).

До посадових обов`язків директора КПМНЗ «Криворізька міська музична школа №10» відноситься: здійснення загального керівництва, координація роботи всіх структурних підрозділів закладу; планування роботи закладу, організація контролю за виконанням плану роботи, якістю навчально-виховного процесу; організація контролю за виконанням правил внутрішнього трудового розпорядку; здійснення контролю за дотриманням працівниками норм і правил охорони праці, техніки безпеки (а.с. 9-10).

Згідно Наказу №16-к від 20.01.2021 директора КПМНЗ «Криворізька міська музична школа №10» Ткаченко В.М., відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААБ №591706 від 18.01.2021, форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями та неможливого забезпечення відповідних умов праці або переведенням на легкі умови праці, керуючись п.2 ст. 40 КЗпП України, звільнено ОСОБА_11 з посади сторожа, 02.02.2021, на підставі: довідки до акту огляду медико-соціальною комісією від 18.01.2021; форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями №51; протоколу засідання профспілкового комітету від 19.01.2021 (а.с. 11, 20-28).

Відповідно до витягу із сторінки користувача « ОСОБА_12 » соціальної мережі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вбачається, що в пості від 26.04.2022, опубліковано допис з прикріпленими двома фотознімками, на яких зображені позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , з наступним змістом: «Хочу поділитися. Дуже боляче, але я спробую...

Не так давно в мене було все.

Приблизно рік тому в мене захворіла мама - НАЙДОРОЖЧА ЛЮДИНА В МОЄМУ ЖИТТІ, потрапила до 2-ї міської лікарні з діагнозом "інфаркт". Після тривалого лікування і спробою повернутися до нормального життя, на роботі в КЗСМО "Музична школа 10" КМР директорка ОСОБА_2 зустріла її зі словами: "Нам такі робітники (інваліди) не потрібні, пишіть заяву За власним бажанням"!

І як це розуміти???? ОСОБА_4 , в якої визнали III робочу групу інвалідності нікому не потрібна??? І писати заяву за власним бажанням??? Це просто нахабство і неповага!

Після того, як мама відмовилася писати заяву, а попросила її звільнити за статтею, то там почалися скандали. Вони продовжувалися тривалий час, в її сторону летіли жахливі прокльони, а саме з уст головного бухгалтера ОСОБА_5 , не раз співробітниці чули "Та щоб вона здохла, я поставила за це свічку у церкві"!

Від цих слів, та й не тільки у мами трапився інфаркт.... ОСОБА_6 , тоді лікарі змогли допомогти їй, і вона повернулася додому. Але ж нічого не проходить безслідно...

21 березня 2022 року не стало моєї самої рідної, самої люблячої мами. ОСОБА_7 трапився інфаркт, але вже лікарі не змогли з ним впоратися...

Хочу зробити відомими цих людей ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , щоб люди знали з ким мають справу.

Ще хочу добавити. Коли Музичну школу 10 офіційно опублікували в списках бомбосховищ, директорка наказала всім сторожам не пускати нікого. Зі слів: " ОСОБА_9 що хочуть кричать, хоч двері вибивають, нікого не впускати! Це бомбосховище лише для співробітників!" І де в цьому мирі справедливість???» (а.с. 31-41).

Згідно звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, за результатами проведеної перевірки веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 володільцем сторінки у соціальній мережі «Facebook» є ОСОБА_3 (а.с. 100-108)

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

В Україні відсутнє окреме правове регулювання (спеціальний закон) Інтернет-ЗМІ. До таких правовідносин підлягають застосуванню: Конституція України, ЦК України, закони України: «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», «Про телебачення і радіомовлення», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», «Про інформаційні агентства», «Про авторське право і суміжні права» тощо, а також міжнародні стандарти: Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Загальна декларація прав людини, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права, прецедентна практика Європейського суду з прав людини, Резолюція Ради ООН «Про сприяння, захист та здійснення прав людини в Інтернет (05.07.2012), Рекомендація КМРЄ щодо посібника з прав людини для Інтернет-користувачів (СМ/Rec(2014)6) тощо.

Верховним Судом України, Верховним Судом щодо визначення належного відповідача у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яку позивачі просять спростувати, сформовано сталу судову практику, у тому числі щодо фіксації (збір, надання) доказів, їх допустимість та достовірність, експертизи у сфері телекомунікаційних систем, дослідження змісту веб-сторінок, оцінки електронних доказів (копій) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, провадження № 12-52 гс 21, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 927/791/18).

Власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) достовірну інформацію про себе. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом «в» цієї частини (частина одинадцята статті 52-1 Закону України «Про авторське право та суміжні права»).

Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, функції якого здійснює об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» (частина третя статті 56 Закону України «Про телекомунікації», розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 липня 2003 року № 447-р «Про адмініструваннядомену.UA»). ОП «Український мережевий інформаційний центр» акредитувало Центр компетенції для надання послуг, пов`язаних із фіксацією поширення інформації в Інтернет.

Зазначена інформація та вказана правова позиція судам регулярно доводилися у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 лютого 2020 року у справі № 742/3812/18; від 25 листопада 2020 року у справі № 753/7666/19, від 01 грудня 2021 у справі № 742/287/17 та інших.

Як вбачається зі звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, за результатами проведеної перевірки веб-сайту https://www.facebook.com володільцем сторінки у соціальній мережі «Facebook» є ОСОБА_3 .

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до положень ст. 270 ЦК України, до особистих немайновим прав фізичної особи належить, зокрема, право на повагу до гідності та честі.

При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 278/1638/19 (провадження № 61-3525св21).

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи, або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес.

За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.

Судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Дослідивши текст публікації щодо стану здоров`я матері відповідача, підстав та причин її звільнення слід зазначити, що дана публікація на думку суду є оціночними судженнями відповідача, з приводу причини смерті її матері та правомірності її звільнення. Зміст вказаної публікації не містить достовірних фактів, а містить вираження власної думки відповідача , тому не є предметом для судового захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації .

Слід також зазначити, що якщо вказані оціночні судження на думку позивача принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи в тій самій соціальній мережі Facebook.

Стосовно частини публікації, яка стосується бомбосховища, слід зазначити, що вказана публікація містить недостовірну інформацію, тому підлягає спростуванню.

Так, судом були допитані свідки, які є працівниками музичної школи, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , та які в судовому засіданні пояснили, що працівники музичної школи займалися облаштуванням бомбосховища, прибирали в ньому , ставили стільці, лавочки, воду, розклеювали об`яви та знаки на деревах, щоб повідомити людей про те, як пройти до бомбосховища, бомбосховище було завжди доступно, двері бомбосховища були відчинені в тривогу.

Також допитані свідки, а саме мешканці сусідніх будинків, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,які в судовому засіданні пояснили, що під час повітряної тривоги вони користувалися укриттям, яке знаходиться в музичній школі, перешкод до бомбосховища не було, воно було завжди відчинено.

Враховуючи пояснення свідків, які є як працівниками закладу так і сторонніми особами, які мешкають поруч та користуються бомбосховищем, суд вважає, що позивачем доведено факт поширення недостовірної інформаці, яка викладена в публікації наступного змісту: «Ще хочу добавити. Коли музичну школу 10 офіційно опублікували в списках бомбосховищ, директорка наказала всім сторожам не пускати нікого. Зі слів: « ОСОБА_9 що хочуть кричать, хоч двері вибивають, нікого не впускати! Це бомбосховище для співробітників!» І де в цьому справедливість???»

При розгляді даної справи слід також враховувати положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року (далі Декларація), а також рекомендації, що містяться в Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації зазначається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 2017 року працює директором комунального позашкільного мистецького навчального закладу «Криворізька міська музична школа №10» КМР, отже є посадовою особою, у зв`язку із цим межа допустимої критики щодо директора музичної школи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Слід також звернути увагу на те, що публікація щодо роботи бомбосховища була опублікована в соціальній мережі під час введеного в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а оскільки бомбосховище знаходиться в приміщенні музичної школи, недостовірна інформація викладена в публікації щодо роботи бомбосховища негативно впливає на ділову репутацію позивача та підлягає спростуванню, тому слід зобов`язати відповідача спростувати поширену нею недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2 шляхом опублікування ухваленого судового рішення на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook під доменним іменем « ОСОБА_12 » та не видаляти його протягом року з моменту публікації.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали.

Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ч.1, п. 2 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Оскільки відповідач поширила недостовірну інформацію щодо роботи бомбосховища, яка негативно вплинула на ділову репутацію позивача, у зв`язку з чим позивач перенесла моральні страждання, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що буде відповідати перенесеним моральним стражданням.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача, судовий збір у сумі 2977,20 грн.

Судом не вирішується питання щодо стягнення витрат на правову допомогу , оскільки відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду .

На підставі ст.43, 46 Конституції України, ст. 30 ЗУ «Про інформацію», керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 277 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити частково.

Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію ОСОБА_2 , інформацію, поширену ОСОБА_3 в соціальній мережі Facebook на її сторінці під доменним іменем « ОСОБА_12 » ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: «Ще хочу добавити. Коли музичну школу 10 офіційно опублікували в списках бомбосховищ, директорка наказала всім сторожам не пускати нікого. Зі слів: « ОСОБА_9 що хочуть кричать, хоч двері вибивають, нікого не впускати! Це бомбосховище для співробітників!» І де в цьому справедливість???».

Зобов`язати ОСОБА_3 після набрання чинності даного рішення суду спростувати поширену нею недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2 шляхом опублікування ухваленого судового рішення на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook під доменним іменем « ОСОБА_12 » та не видаляти його протягом року з моменту публікації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. (десять тисяч грн. 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2977,20 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду..

Повний текст рішення складено 26 червня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: