Справа №359/776/23
Провадження №2/359/1060/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі

судового засідання Дьяченку В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороньківської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 . Після відкриття спадщини нею було подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, інші спадкоємці першої черги подали відмови від прийняття спадщини, на підставі чого Бориспільською районною державною нотаріальною конторою Київської області у спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу. До складу спадщини увійшли всі права та обов`язки померлого ОСОБА_2 , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності, в тому числі домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, але на яке не було отримано правовстановлюючий документ.

Після звернення позивачкою до Комунального підприємства БРР БР «БТІ» було стало відомо, що в реєстрах БТІ, право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року не зареєстроване, тому було замовлено технічну інвентаризацію вищевказаного житлового будинку, за результатами якої було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна вартість якого складає 493 293,00 грн.

Після закінчення шестимісячного терміну позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачу було відмовлено через відсутні правовстановлюючі документи.

З цієї підстави позивач вимушена звернулася до суду за захистом своїх прав на спадкове майно.

У зв`язку з чим звернулася з даною позовною заявою, у якій просить суд визнати в порядку спадкування за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30.01.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14.03.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторонни не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість від позивача надійшла заява, якою просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від представника відповідача надійшла до суду заява, в якій просив провести розгляд справи у їхню відсутність, прийняти рішення за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 років помер ОСОБА_2 , про що 19.08.2014 року складено відповідний актовий запис № 58, що вбачається з свідоцтва про смерть від 19.08.2014 року, видане виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 5).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39000401 вбачається, що 26.11.2014 була зареєстрована спадкова справа № 56821036 після смерті ОСОБА_2 (а.с. 4).

26.09.1987 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу у подружжя прізвище ОСОБА_4 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 26.09.1987 року, актовий запис № 24, серії НОМЕР_1 зареєстрованого виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.9).

За покійним громадянином ОСОБА_2 дійсно рахується житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Дана інформація підтверджується з виписки із погосподарської книги № 8 виконавчого комітету Вороньківської сільської ради за 2016-2020 роки від 03.08.2022 року №352/09-01-18(а.с.10).

З довідки виданої Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» за вих.№21693 від 10.10.2022 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстроване. При проведенні інвентаризації 10.10.2022 року перепланування в будинку, будівель та споруд, що потребують введення в експлуатацію, не виявлено (а.с.11).

10.10.2022 року на ім`я ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № 21693 з якого вбачається, що житловий будинок побудований в 1987 році. (а.с.12-17).

19.01.2023 року державним нотаріусом Другою Бориспільською державною нотаріальною конторою Скрипкою А.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.18).

З копії спадкової справи № 412 за 2014 рік після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіт не залишив, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом.

ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановлений законом строк, що вбачається із заяви від 26.11.2014 року № 1345 (а.с.41).

Інші спадкоємці, а саме сини померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується із копії відповідних заяв від 26.11.2014 року № 1347 (а.с.42), від 24.11.2014 року № 1346 (а.с.43), що наявні у матеріалах спадкової справи № 412 за 2014 рік,заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Крім того, у матеріалах справи міститься довідка на право особистої власності робітника або службовця на жилий будинок, що видається в зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину, згідно якої померлому ОСОБА_2 належить на правах особистої власності житловий будинок, який розташований на земельній ділянці сільської ради розміром 0,19 га і знаходиться в АДРЕСА_1 , будинок побудований у 1987 році (а.с. 47).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Спірні правовідносини регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України «Спадкове право». Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Відповідно вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у ОСОБА_2 виникло право власності на вказаний житловий будинок.

Тому спадкоємець ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, набула право власності на дане майно в порядку спадкування з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вороньківської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 травня 2023 року.

Суддя Чирка С.С.