27.06.2023 Справа № 756/7642/18
Провадження № 2/756/710/23
Унікальний № 756/7642/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Любін А.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили прво користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки не проживають у ній понад один рік, створюючи перешкоди у реалізації позивачем як власником цієї квартири своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на незаконність вибуття із власності відповідачів спірної квартири, що підтверджено судовим рішеннями у справі №756/12069/17. Іншого житла у власності відповідачі не мають.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги у ці й справі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2017 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу про це посвідчений приватним нотаріусом КМНО Скляр О.Л. 18.10.2017 за реєстровим №2853. Того ж дня, приватним нотаріусом внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на квартиру за позивачем.

Згідно п.2 цього Договору, квартира належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О. 23.05.2017 за реєстровим №649.

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходилась справа за ун.№756/12069/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Топілко Оксана Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування та поновлення державної реєстрації, витребування майна.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 22.09.2020 у цій справі позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу в частині відчуження ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. 23 травня 2017 року за реєстровим №649.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.03.2021 рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині відчуження ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко Оксаною Олександрівною 23 травня 2017 року, за реєстрованим №649 - змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання суду на те, що судом встановлено, що порядок відчуження квартири здійснений із дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації прав скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким скасовано державну реєстрацію права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер запису про право власності 20549549, дата та час державної реєстрації 23.05.2017, 16:39:36.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про витребування від ОСОБА_3 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено наступні обставини, які не підлягають доказуванню і мають преюдиційне значення для ухвалення рішення у цій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі у 1996 році приватизували квартиру АДРЕСА_1 на чотирьох осіб: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_5 , сини ОСОБА_4 ОСОБА_10

24 жовтня 2015 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 (дарувальники) та ОСОБА_9 (обдаровуваний) було укладено договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А., зареєстрований в реєстрі за №3127.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О., зареєстрованого в реєстрі за №649, укладеного між ОСОБА_9 , ОСОБА_4 від імені якого діяв ОСОБА_8 (продавці) та ОСОБА_7 (покупець), продавці передали у власність покупця, а покупець прийняв у власність від продавців квартиру під номером АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Згідно з п.1.2 вказаного договору відчужувана квартира належить продавцям:

3/4 частки ОСОБА_9 на підставі договору дарування частини квартири, посвідченого 24 жовтня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. за реєстровим №3127, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 11744543, дата державної реєстрації 24 жовтня 2015 року;

1/4 частки ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 вересня 1996 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського р-ну міста Києва згідно з розпорядженням №578 від 10 вересня 1996 року, зареєстрованого 02 жовтня 1996 року Київським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за №490.

Станом на 14.49 год. 23 травня 2017 року державний виконавець Оболонського РВДВС ГТУЮ у місті Києві Манасерян А.А., виявивши, що був припинений арешт майна ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі постанови, яка не виносилася, внесла запис про обтяження майна №20544302 на підставі постанови про арешт майна боржника від 07 жовтня 2014 року у ВП НОМЕР_2.

При цьому, приватний нотаріус КМНО Топілко О.О. 23 травня 2017 року о 16.43 год. (тобто через дві години після відновлення запису про обтяження майна позивача), як державний реєстратор прийняла рішення - індексний номер: 35326099 про реєстрацію договору купівлі-продажу від 23 травня 2017 року та переходу права власності на належну позивачу частку квартири на ім`я відповідача ОСОБА_7 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 липня 2017 року.

Оскільки, за спірним правочином від 23 травня 2017 року відбулося відчуження майна, зокрема 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , обіг якого був обмежений у зв`язку із накладенням на нього арешту відповідно до постанови старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ Назаровцева А.Т. від 07 жовтня 2014 року, апеляційним судом визнано обґрунтованим рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині відчуження ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 частини спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О. 23 травня 2017 року, за реєстровим №649.

Крім того, апеляційний суд з метою ефективного захисту прав ОСОБА_4 ухвалив нове рішення про скасування державної реєстрації права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер запису про право власності 20549549, дата та час державної реєстрації 23.05.2017, 16:39:36.

Аналіз зазначених судових рішень дає змогу дійти висновку про те, що відчуження належної відповідачу ОСОБА_4 частини спірної квартири на ім`я ОСОБА_7 є незаконним, за наслідками чого договір у цій частині визнано недійсним і застосовано реституцію, повернувши права відповідача ОСОБА_4 в попередній стан, що існував до порушення його прав укладанням договору купівлі-продажу.

На момент вирішення справи, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на всю спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 , який набув права власності на неї на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2017 року.

Вимоги ОСОБА_4 у справі за ун.№756/12069/17 про витребування частини спірної квартири судовими рішеннями у цій справі залишено без задоволення, оскільки позов пред`явлено до неналежних відповідачів.

Однак, це не спростовує те, що після набрання законної сили рішенням суду у справі за ун.№756/12069/17 до відповідача ОСОБА_4 фактично повернуто право власності на належну йому частку квартири.

Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Отже, враховуючи те, що права відповідача ОСОБА_4 після ухвалення рішення у справі за ун.№756/12069/17 відновлено у тому обсязі, який існував до їх порушення, а також те, що він як власник має право використовувати належне майно, в цьому випадку частину спірної квартири для проживання себе та членів його сім`ї, суд вважає, що підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням відсутні. Їх не проживання у ній тривалий час зумовлено поважними причинами, а саме відчуженням майна іншій особі, а саме позивачу ОСОБА_3 , який здійснюючи повноваження власника володіє та користується нею.

З цих підстав суд ухвалює рішення про залишення позовних вимог без задоволення.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.06.2023

Суддя: А.М.Майбоженко