ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/177/22
Провадження № 6/483/8/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2023 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», про заміну стягувача у виконавчому листі, -

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2023 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаною заявою, в якій просить сторону стягувача у виконавчому листі виданому за наслідками розгляду цивільної справи № 483/177/22 за позовом АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, замінити з АТ «Райффайзен Банк», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , обґрунтовуючи свою заяву тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2022 року в зазначеній цивільній справі позов АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» в рахунок заборгованості станом на 22 листопада 2021 року за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/687617 від 18 жовтня 2019 року 81413 грн. 32 коп., а також 2481 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. 24 січня 2023 року було направлено виконавчий лист АТ «Райффайзен Банк», згідно заяви останнього від 24 січня 2023 року.

13 квітня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-58. За умовою вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги в тому числі і за кредитним договором № 014/380805/82/687617 від 18 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 .

Представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та представник стягувача АТ «Райффайзен Банк» в судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд заяви за відсутності їх представників.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заяву з доданими до неї документами, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2022 року в цивільній справі № 483/177/22 задоволено позов АТ «Райффайзен Банк» та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» в рахунок заборгованості станом на 22 листопада 2021 року за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/687617 від 18 жовтня 2019 року 81413 грн. 32 коп., а також 2481 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

24 січня 2023 року від представника АТ «Райффайзен Банк» Лозіни О.Ю. надійшла заява про видачу копії рішення та оригіналу виконавчого листа по зазначеній справі, які були направлені судом того ж дня за вих. 483/177/22/132/2023.

Згідно з договором відступлення права вимоги № 114/2-58 від 13 квітня 2023 року укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги в тому числі і за кредитним договором № 014/380805/82/687617 від 18 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 .

Отже, виходячи з вище встановлених обставин справи, на даний час ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є власником права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами постанови Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 червня 2013 року зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» (заява № 48553/99) від 25.07.2002 року зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересахс успільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи, що рішення суду фактично не виконано та виконавче провадження по ньому не закінчено, а також те, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняло право грошової вимоги, що належали первісному кредитору, тим самим, ставши новим кредитором за вище зазначеним кредитним договором та одержало право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань по ньому, тому суд приходить до висновку, що дані обставини є підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 20, 352, 353, 433, 442, 446 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», про заміну стягувача у виконавчому листі № 483/177/22, виданому на виконання рішення суду від 06 вересня 2022 року у справі № 483/177/22 провадження № 2/483/239/2022 за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 задовольнити.

Замінити стягувача акціонерне товариство «Райффайзен Банк» у виконавчому листі № 483/177/22 провадження №2/483/239/2022, що виданий Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/380805/82/687617 від 18 жовтня 2019 року, правонаступником, а саме на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, 3 поверх).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: