Справа № 724/2455/22
Провадження № 2/724/80/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.

за участі сторін:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з 09.09.2001 року перебував у шлюбу з відповідачкою, який розірвано рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 03.09.2021 року.

За час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем було набуто спільне майно, а саме:

- 22 травня 2007 року було придбано домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно зазначеного договору дане домоволодіння складалося з: житлового будинку літ. А-І, житлового будинку літ. Б-І, літня кухня літ. - В, сарай літ. - Г, навіс літ. - Д навіс літ. - Ж, навіс літ. - З, навіс літ. - І, вбиральні літ. - К, огорожі № 1-3 та криниці № - 4.

- проведено реконструкцію гаража під магазин-буфет в АДРЕСА_1 .

27.12.2012 року було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а 21 січня 2013 року рішенням Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за № 04/01-13 було прийнято до відому декларацію про готовність об`єкта до експлуатації після реконструкції гаража під магазин-буфет в АДРЕСА_1 та прийнято рішення оформити свідоцтво про право власності на даний магазин-буфет на ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що незважаючи на те, що об`єкт нерухомого майна магазин-буфет в АДРЕСА_1 введено в експлуатацію у встановленому чинним законодавством порядку, відповідач не знайшла часу для отримання свідоцтва про право власності. Домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , яке було придбане 22 травня 2007 року за 72003 (сімдесят дві тисячі три) гривні, значно виросло в ціні з моменту продажу, оскільки на момент його придбання, дане домоволодіння, що побудоване ще у 80-ті роки минулого сторіччя, потребувало ремонту, в житловому будинку було встановлене пічне опалення, відсутні водопостачання та водовідведення тощо. Відтак, у 2012 році позивачем було проведено капітальний ремонт на кухні: повністю замінено електричну проводку, облаштовано водовідведення та водопостачання, викладено облицювальну плитку, вирівняно та поштукатурено стелю тощо.

Після ремонту кухні, в будинку замінено електричну проводку, поштукатурено стіни, зроблено новий ремонт та придбано нові меблі. Демонтовано пічне опалення, проведено опалювальну систему та встановлено котел.

Окрім вищезазначеного, позивачем попри фундамент пофарбовано браму в білий колір.

Стосовно реконструкції гаража під магазин-буфет в АДРЕСА_1 , то всі види будівельних робіт проводились у період 2009-2012 років, позивачем здійснювались розрахунки з виконавцями будівельних робіт, закуповувались будівельні матеріали тощо. Зокрема, було проведено реконструкцію будівлі гаражу, внаслідок чого збільшилась її площа з 107,0 м.кв до 113,9 м.кв., проведено перекриття даху будівлі метало черепицею, облаштовано водопостачання та водовідведення, проведено роботи по утепленню фасаду магазину та його штукатурка.

Для внутрішніх робіт позивачем було придбано облицювальну плитку в квітні 2011 року.

Позивач вказує, що у зв`язку з недостатністю коштів на проведення реконструкції гаражу під магазин-буфет позивач звернувся до кредитної спілки «Наші люди» та оформив кредит на суму 20 000 грн., а для обігріву приміщень 17 грудня 2014 року позивач оформив кредитний договір № 102 у ПАТ «Державний ощадний банк України» та отримав кредит на придбання твердопаливного котла «Roda Вrenner classic БС-10».

Таким чином придбавши нерухоме майно домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та провівши реконструкцію об`єкту нерухомого майна - гаражу під магазин - буфет в 2012 році, прийнятого в експлуатацію 21 січня 2013 року, під час перебування в шлюбі, позивач та відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та право на рівну частку в майні.

З огляду на те, що об`єкт нерухомого майна - магазин-буфет в АДРЕСА_1 , будівництво якого завершено та введено в експлуатацію у встановленому чинним законодавством порядку, однак відповідач ухиляється від реєстрації права власності на даний об`єкт нерухомого майна та отримання правовстановлюючого документу, у позивача є підстави для визнання права власності на даний об`єкт нерухомого майна, який побудований (реконструйований) та введений в експлуатацію під час шлюбу та є спільним майном подружжя відповідно до ст. 60 СК України.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право приватної власності в рівних частках по 1/2 домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ.А-1, житлового будинку літ. Б-1, літня кухня літ. - В, сарай літ. - Г, навіс літ. - Д навіс літ. - Ж, навіс літ. - З, навіс літ. - І, вбиральні літ. - К, огорожі № 1-3 та криниці № 4 також в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем, право приватної власності по 1/2 частки на магазин-буфет в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09.01.2023 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно розпорядження Хотинського районного суду від 16.01.2023 року № 73 справу № 724/2045/22 було призначено до повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку із достроковим припинення відрядження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвої Е.Є.

Так, відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Єфтеньєву О.Г.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 січня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.06.2023 року у справі відмовлено у поновлені процесуальних строків для подання доказів.

Позивач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що: спірне домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 було придбано 22 травня 2007 року, тобто під час шлюбу та використовувалось сторонами для спільного проживання та ведення господарства.

Щодо капітального ремонту житлових приміщень домоволодіння, облаштування прибудинкової території позивачем, надані докази (квитанції, накладні тощо) надавались виключно з метою доведення, що дане домоволодіння використовувалось сторонами для спільного проживання в даному домоволодінні, яке внаслідок проведених позивачем робіт виросло в ціні та з метою уникнення зловживань з боку відповідача в питаннях, що стосуються даного домоволодіння.

Стосовно реконструкції гаража під магазин-буфет із АДРЕСА_1 то всі види будівельних робіт проводились у період 2009-2012 років. Позивачем здійснювались розрахунки з виконавцями будівельних робіт, закуповувались будівельні матеріали тощо. Зокрема, будівництво гаражу було розпочато сторонами під час перебування їх у шлюбі. Будівельні роботи проводились за рахунок спільних коштів подружжя, силами позивача, а також із залученням родичів сторін, які допомагали у виконанні будівельних робіт, а саме: батько та двоюрідний брат позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , батько та брат відповідачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Однак, не закінчивши будівництво гаражу його вирішили реконструювати під магазин-буфет з метою розміщення там магазину роздрібної торгівлі продуктами харчування та алкогольними напоями, тобто для провадження там підприємницької діяльності саме позивачем, який на той момент вже провадив таку підприємницьку діяльність як зареєстрований фізична особа підприємець у встановленому законом порядку. Під час реконструкції проведено перекриття даху будівлі металочерепицею, облаштовано водопостачання та водовідведення, проведено роботи по утепленню фасаду магазину та його штукатурка. Зокрема після реконструкції будівлі гаражу, внаслідок чого збільшилась її площа з 107.0 м.кв до 113,9 м.кв., тобто площа збудованого подружжям гаражу становила 107,0 м.кв., а внаслідок реконструкції його площа збільшилась лише на 6.9 м.кв.

Будівництво гаражу проводили для спільних потреб подружжя, та його реконструкцію проводили не для особистого користування відповідачки, а з метою організації бізнесу, ведення підприємницької діяльності як позивачем так і відповідачем. З травня 2007 року позивач зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності із заявленим основним КВЕДОМ 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Тобто ще з 2007 року саме позивач займається реалізацією продуктів харчування у магазині роздрібної торгівлі. Тому будівництво гаражу, який був введення в експлуатацію будучи реконструйовано під магазин-буфет з метою відкриття магазину роздрібної торгівлі, яке здійснено саме позивачем, а не відповідачкою. Позивач зареєстрований та веде підприємницьку діяльність згідно заявленого основного КВЕДУ 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами ще з 22 травня 2007 року. Відповідачка зареєстрована та веде підприємницьку діяльність згідно заявленого основного КВЕДУ 49.41 вантажний автомобільний транспорт лише з 23.08.2018 року, підприємницька діяльність якої пов`язана із розміщенням у частині будівлі магазину-буфету відділення нової пошти.

Зазначає, що посилання представника відповідача в письмових судових дебатах на повідомлення про взяття на облік фізичної особи - підприємця від 08 серпня 2007 року та довідку про взяття її на облік платника податків від 07.08.2007 року не доводить факту здійснення відповідачем підприємницької діяльності в період будівництва гаражу чи його реконструкції під магазин-буфет (з 2009 по 2013 роки), а також отримання відповідачкою в цей період прибутків, достатніх для будівництва та реконструкції гаражу тощо. Також довідки, наведені відповідачем у письмових судових дебатах, не є доказом того, що відповідач провадила підприємницьку діяльність в реконструйованих під магазин-буфет приміщеннях та використовувала приміщення даної будівлі саме для ведення власної підприємницької діяльності.

Відповідачем не спростовано жодним чином презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуде сторонами під час зареєстрованого шлюбу. Окрім того, не надано жодного належного та достовірного доказу будівництва гаражу та реконструкції його під магазин-буфет особисто відповідачем за її особисті кошти. Як і не надано жодного належного та достовірного доказу використання нежитлових приміщень магазину-буфету виключно нею особисто у її професійній діяльності та лише нею одноосібно, а не позивачем.

Також відповідачем не надано належного доказу здійснення саме нею підприємницької діяльності саме в сфері роздрібної торгівлі продуктами харчування чи організаційної діяльності закладу харчування (буфету). Адже саме позивач зареєстрований веде підприємницьку діяльність в сфері роздрібної торгівлі продуктами харчування, саме його магазин розмішено в приміщенні магазину-буфету, який введеною в експлуатацію в 2013 ропі. Відповідач використовує іншу частину вказаної спірної будівлі для розміщення там відділення нової пошти лише з 2018 року.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явився, 15.05.2023 року надав суду письмовий виступ у дебатах в якому вказує, що відповідач ОСОБА_3 , позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач надав копії розрахункових документів на облицювальну плитку, будівельні матеріали, які нібито були використані для капітального ремонту спірного майна.?

Окрім того, зазначив, що ним змінено електричну проводку, здійснювався розрахунок з підрядниками, ним особисто здійснено невід`ємні покращення будинковолодіння.

Для визначення здійснення невід`ємних покращень житлового будинку з метою подальшого відшкодування підлягає встановленню вид ремонту: поточний чи капітальний.

Так, капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи, при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання, у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будинку в цілому або його частини.

Поточний ремонт систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей і запобігання передчасному зносу конструкцій та інженерного обладнання.

Реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Відтак, позивачем не надано матеріалів, із яких б вбачалось поліпшення житлового будинку та його прибудинкової території, та за допомогою яких можна було б дійти висновків про виконання позивачем капітальних ремонтних робіт.

Матеріали справи не містять ні договорів підряду, ні договорів будівельного підряду, ні договорів надання послуг та виконання робіт, а також відсутні кошторисні розрахунки, акти приймання робіт та розрахункові документи на придбання будівельних матеріалів та виконання відповідних робіт.

Надані позивачем квитанції жодним чином не підтверджують факт того, що вказані будівельні матеріали були використані саме для ремонту спірного майна.

Тобто позивач не надав належних та допустимих доказів здійснення ремонтних робіт у спірному майні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Окрім того, відповідачка з 2007 року здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. З метою здійснення підприємницької діяльності в 2012 році нею було здійснено реконструкцію гаражу під магазин-буфет. Із змісту декларації про готовність об`єкту до експлуатації вбачається, що замовником є «фізична особа-підприємець ОСОБА_3 », тобто вказана реконструкція була здійснена саме для провадження нею підприємницької діяльності.

Окрім того, із технічного паспорту вбачається, що магазин-буфет (гараж) не є частиною будинковолодіння. Тобто спірний об`єкт є окремою спорудою, а тому почав використовуватись відповідачкою для здійснення нею комерційної діяльності.

Усі реконструкційні роботи були здійснені нею за особисті кошти, отримані внаслідок здійснення підприємницької діяльності з 2007 року.

Майно фізичної особи підприємця може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя.

Разом з тим майно фізичної особи-підприємця, яке придбано за кошти своєї діяльності підприємця і не в інтересах сім`ї та використовується в його підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до статті 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання статей 60, 61 СК України.

Таким чином, магазин-буфет, на який позивач просить визнати право власності по 1/2 частки за кожним, не є об`єктом поділу майна подружжя, оскільки є особистою власністю відповідачки, використовується нею для здійснення підприємницької діяльності з 2007 року, відтак позовна вимога щодо йото поділу задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене вище, а саме: недоведеність здійснення позивачем капітального ремонту, ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, неможливість встановлення початкового та кінцевого стану будинковолодіння, здійснення відповідачкою, яка є фізичною особою-підприємцем реконструкції гаража під буфет-магазин для подальшого провадження комерційної діяльності за особисті кошти, позовна заява задоволенню не підлягає.

Також представник позивача зазначає, що докази понесених відповідачем витрат на правничу допомогу будуть надані представником відповідача протягом 5 днів після ухвалення рішення суду в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

27.06.2023 представник відповідача ОСОБА_8 , подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки перебуває у відпустці.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) 22.05.2007 року уклали договір купівлі-продажу домоволодіння серія ВЕК № 965951, який зареєстровано в реєстрі за № 1020. Продавець передала, а покупець прийняла у власність домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . Житловий будинок, глинобитний з житловою площею 40,80 кв.м., літ. А-1, житловий будинок, саман, житловою площею 65,00 кв.м., під літ. Б-1, літня кухня під. літ. - В, сарай під літ. - Г, навіс під літ. - Д, навіс під літ. - Ж, навіс під літ. - З, навіс під літ., - І, вбиральня під літ. - К, огорожа № 1-3, криниця № 4. Оцінка домоволодіння становить 72 003 грн.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.05.2007 року домоволодіння з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Згідно до витягу з державного реєстру правочинів від 22.05.2007 року правочин за № 2101777 договір купівлі продажу домоволодіння з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відчужувач ОСОБА_9 , набувач ОСОБА_3 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального фонду по АДРЕСА_1 , на 30.12.2005 року житловий будинок житловою площею 40,80 кв.м. загальною площею 64,50 кв.м, літ.А-1, житловий будинок житловою площею 65 кв.м, загальною площею 97,40 кв.м., літ. Б-1, сарай літ. - В,Г, навіс літ. - Д, Ж, навіс літ. - З,І, вбиральня - літ. К, огорожа № 1-3, криниця № 4.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 27.12.2012 року № ЧВ 6 замовник «фізична особа-підприємець ОСОБА_3 », реконструкція гаражу під магазин-буфет по АДРЕСА_1 загальна площа до реконструкції становить 107 кв.м., та після реконструкції становить 113,9 кв.м., відбулася (початок будівництва серпень 2012 року закінчення будівництва грудень 2012 року).

Рішенням Клішковецької сільської ради від 21 січня 2013 року № 04/01-13 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації після реконструкції гаражу під магазин буфет замовником якого є ОСОБА_3 , прийнято до відома та вирішено оформити свідоцтво про право власності на магазин буфет ОСОБА_3 , в АДРЕСА_1 .

Рішенням Клішковецької сільської ради від 04 червня 2019 року за № 54/06-2019 вирішено присвоїти поштову (будівельну) адресу земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0328 га кадастровий номер :05:004:0534, АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем фіскальних чеків та видаткових накладних (а.с. 23-54, 57-59) вбачається, що придбано ремонтні - матеріали, прилади, різних видів у період починаючи з 2009 року по 2012 роки.

Також з наданих позивачем чеків (а.с.60-62) вбачається, що придбано ремонтні - матеріали, прилади, різних видів у період починаючи з 24.11.2020 року по 18.09.2021 року.

Як вбачається з кредитного договору № 5355 від 30.09.2011 року ОСОБА_2 , отримав кредит від КС «Наші Люди» у розмірі 20 000 грн., для придбання товару та споживчі потреби. Отримання коштів підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с. 56).

Відповідно до кредитного договору № 102 від 17.12.2014 року ОСОБА_2 , отримав від ПАТ «Державний ощад банк України» кредитні кошти у розмірі 30 000 грн. на придбання твердопаливного котла «Rod Drenner classic BC 10». Отримання коштів підтверджується меморіальним ордером № 102 (а.с. 68). Квитанціями (а.с. 69-72) підтверджується, що ОСОБА_2 , повертав кредитні кошти.

З видаткової накладної від 08.09.2021 року (а.с.73) вбачається, що придбано котел твердопаливний Defro KDR Plus 3-30 кВт. На суму 52 470 грн.

Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість домоволодіння з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 становить 1 200 700 грн.

Згідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість магазину буфет за адресою: АДРЕСА_1 становить 878 000 грн.

Відповідно до довідки Державної прикордонної служби від 16.03.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.05.2022 року виїхав з України (а.с.122), а тому в суда не виникають сумніви щодо можливого отримання позивачем замість відповідача судової повісти з копією ухвали та позовної заяви з додатками 31.01.2023 року (а.с.106).

15.05.2023 року разом з письмовими дебатами представник відповідача подав суду докази, що відповідач зареєстрована я фізична особа підприємець.

Суд не приймає вказані докази, оскільки вони подані до суду не встановлений законом строк та відсутні відомості, що вони надсилалися іншій стороні.

Відповідно до ч.8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідач та його представник не обґрунтували неможливість їх подання у визначений законодавством строк та не вказали причини, що не залежали від них у зв`язку з чим відповідні докази не можливо було подати суду у відповідні строки.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже, сторони перебували у шлюбі з 09.09.2001 року по 03.09.2021 року про, що стверджує позивач у позовній заяві та стороною відповідача зазначене не заперечувалося і неоспорювалося.

Сторонами за час перебування в шлюбі 22.05.2007 року було придбано житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який складається: житловий будинок загальною площею 51,70 кв.м., житловою площею 40,80 кв.м. (площа приміщень не включених у загальну 12,8 кв.м.) - літ.А-1, житловий будинок загальною площею 94,40 кв.м., житловою площею 65 кв.м. (площа приміщень не включених у загальну 3 кв.м.) - літ. Б-1, літня кухня - літ. В, сарай - літ. Г, навіс - літ. Д, навіс - літ. Ж, навіс - літ. З, навіс - літ. І, вбиральня - літ. К, огорожі - № 1-3, криниця - № 4.

Також за час шлюбу подружжям за спільну працю та спільні кошти побудували магазин буфет в АДРЕСА_1 , який до реконструкції становив 107 кв.м., та після реконструкції становить 113,9 кв.м., (початок реконструкції серпень 2012 року, закінчення грудень 2012 року).

Виходячи із презумпції спільності майна спірний житловий будинок та магазин буфет належить до спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Представник відповідача в письмових судових дебатах вказує, що: «позивачем не доведено те, що проводився капітальний ремонт спірного майна, не надано належних та допустимих доказів. Надані позивачем квитанції жодним чином не підтверджують факт того, що вказані будівельні матеріали були використані саме для ремонту спірного майна. Тобто позивач не надав належних та допустимих доказів здійснення ремонтних робіт у спірному майні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними».

Суд дослідивши фіскальні чеки та видаткові накладні надані позивачем як доказ (а.с. 23-54, 57-59, 60-62) встановив, що придбано ремонтні - матеріали, прилади, різних видів у період починаючи з 2009 року по 2012 роки та придбано ремонтні - матеріали, прилади, різних видів у період починаючи з 24.11.2020 року по 18.09.2021 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач надав суду докази, які є належними, допустимими, достатніми.

Відповідач в свою чергу не надав суду будь яких доказів того, що придбані будівельні матеріали не були використані саме для ремонту спірного майна. Матеріали справи не містять відповідних доказів.

Щодо наявності реєстрації позивача та відповідача фізичними особами підприємцями.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Клопотань про витребування доказів від позивача або відповідача чи їх представників відносно перевірки інформації про реєстрацію позивача та відповідача фізичними особами підприємцями до суду не надходило.

Доказів, які б підтверджували факт того, що позивач та відповідач є фізичними особами підприємцями суду не надано та матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином у справі, яка розглядається, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована.

Відповідно до ч.3 ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Суд також враховує позицію Верховного Суду України, яка викладена від 16.12.2015 року № 6-1109цс15.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Одним з видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, установлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України ).

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.

Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичної особи-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Використання одним з подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна.

Доводячи ту обставину, що житловий будинок та магазин буфет було реконструйовано нею за особисті кошти, отримані внаслідок здійснення підприємницької діяльності з 2007 року, відповідач зазначеного належними та допустимими доказами не підтвердила. Як і не підтвердила, що тільки вона одна використовує магазин буфет для здійснення своєї підприємницької діяльності, що могло б бути підставою для виділення магазина буфета в цілому відповідачу в рахунок поділу майна подружжя.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя слід задовольнити у повному обсязі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Щодо вирішення питання судових витрат.

Представник відповідача вказав, що остаточні розрахунки та докази з приводу судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Тому суд приймаючи рішення не вирішує питання щодо судових витрат.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 60, 63, 69, 70, 71, 72 СК України, ст. 12, 13, 76-89, 141, 265, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності по 1/2 частки на домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що складається: житловий будинок загальною площею 51,70 кв.м., житловою площею 40,80 кв.м. (площа приміщень не включених у загальну 12,8 кв.м.) - літ.А-1, житловий будинок загальною площею 94,40 кв.м., житловою площею 65 кв.м. (площа приміщень не включених у загальну 3 кв.м.) - літ. Б-1, літня кухня - літ. В, сарай - літ. Г, навіс - літ. Д, навіс - літ. Ж, навіс - літ. З, навіс - літ. І, вбиральня - літ. К, огорожі - № 1-3, криниця - № 4.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності по 1/2 частки на магазин-буфет загальною площею 113,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.06.2023 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ