Справа № 712/3384/22
Провадження № 2/712/308/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.,

при секретарі Білик О.Ю.

з участю представників сторін:

позивача Ульянова С.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 ), ОСОБА_5 (в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 ) про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача Черкаської міської ради про визнання права власності, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 ), ОСОБА_5 (в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 ). Просить суд визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 28 червня 1975 року між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб.

28 листопада 1980 року на зборах уповноважених колгоспників колгоспу «Радянська Україна» с. Геронимівка Черкаського району ухвалено наділити земельну ділянку ОСОБА_6 в розмірі 0,08 га за рахунок садиби баби ОСОБА_7 та дозволити будівництво будинку на цій земельній ділянці в с. Дахнівка.

На отриманій земельній ділянці в с. Дахнівка вона з чоловіком ОСОБА_6 почали будівництво житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

На виділеній покійному чоловіку ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельній ділянці вона почала будувати житловий будинок з надвірними спорудами.

У 1982 році село Дахнівка було приєднано до міста Черкаси.

На початку 1988 року нею було завершено будівництво житлового будинку.

31 березня 1988 року позивач отримала архівну довідку, що її чоловіку ОСОБА_6 виділялася земельна ділянка для будівництва будинку в с. Дахнівка.

08 квітня 1988 року Черкаським об`єднаним бюро технічної інвентаризації Черкаського обласного відділу комунального господарства Міністерства комунального господарства Української УРСР було складено технічний паспорт за її заявою.

З 1988 року позивач проживала у вищезгаданому житловому будинку разом зі своїм сином ОСОБА_3 , а подальшому і з дружиною сина ОСОБА_2 та онуками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Оскільки померлий чоловік ОСОБА_6 земельну ділянку за життя приватизувати не встиг, 17 вересня 2020 року ОСОБА_2 , звернулась із заявою до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

19 березня 2021 року Департаментом архітектури та містобудування повернуто їй дозвільну справу від 17.09.202 року щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку громадянці ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та запропоновано надати документи, які посвідчують право власності на об`єкти нерухомого майна.

14 березня 2022 року нею було проведено інвентаризацію домоволодіння та замовлено новий технічний паспорт.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будинок, виготовленого експертом ОСОБА_10 , кваліфікаційний сертифікат АЕ № 003097 виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, будинок складається з: житловий будинок літ. А-1, 1988 року побудови; прибудова літ. А, 1988 року побудови; літня кухня-гараж літ. Б, 1990 року побудови; навіс літ. В, 1990 року побудови; сарай літ. Г, 1990 року побудови; погріб літ. Д, 1990 року побудови; вбиральня літ. З, 1990 року побудови.

Тобто всі будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», яка видана ОСОБА_2 , станом на 01.01.2013 року за КП «ЧООБТІ» право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Враховуючи, що до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформлення права власності, а іншої можливості отримати право власності на будинок як судовому порядку немає, позивач звернулася з указаним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2022 вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання

21 листопада 2022 року до суду надійшов відзив Черкаської міської ради, в якому представник відповідача заперечує проти позову, посилаючись на те, що між позивачем та Черкаської міською радою відсутній спір про право, оскільки позивач не зверталася до компетентних державних органів щодо оформлення права власності та не отримала відмову в її реєстрації права власності. Позивачем в позовній заяві не наведено підстав, які б вказували на порушення її прав свобод чи інтересів Черкаською міською радою, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 закрито підготовче провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача адвокат Ульянов С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням відзиву на позов.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі. Позовні вимоги просили задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 28 червня 1975 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу № 3 зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Радянська Україна» с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області від 28.11.1980 року, ОСОБА_6 за рахунок садиби баби ОСОБА_7 наділено земельну ділянку в розмірі 0,08 га та дозволено будівництво будинку на цій ділянці в с. Дахнівка.

Виділення ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва будинку в с. Дахнівка підтверджується також архівною довідкою Черкаського державного районного архіву № 32 від 31.03.1988.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дахнівка Черкаської області.

На виділеній ОСОБА_6 земельній ділянці, позивач ОСОБА_2 побудувала житловий будинок, який був закінчений у 1988 році, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи

08 квітня 1988 року Черкаським об`єднаним бюро технічної інвентаризації Черкаського обласного відділу комунального господарства Міністерства комунального господарства Української УРСР було складено технічний паспорт за заявою ОСОБА_2 .

Як встановлено судом, в будинку з 1988 року постійно проживала позивач по справі ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_3 , а в подальшому з 2005 року з дружиною сина ОСОБА_2 та онуками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується адресною карткою особи на будинок АДРЕСА_1 .

Оскільки померлий чоловік ОСОБА_6 земельну ділянку за життя приватизувати не встиг 17 вересня 2020 року, ОСОБА_2 , звернулась з заявою до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

19 березня 2021 року Департаментом архітектури та містобудування повернуто дозвільну справу від 17.09.202 року щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку громадянці ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та запропоновано надати документи які посвідчують право власності на об`єкти нерухомого майна.

Інших документів окрім технічного паспорту на житловий будинок, архівної довідки та будинкової книги (яка була вилучена 18.10.2019 року) у ОСОБА_2 на житловий будинок немає.

14 березня 2022 року ОСОБА_2 було проведено інвентаризацію домоволодіння та замовлено новий технічний паспорт.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будинок, виготовленого експертом ОСОБА_10 , кваліфікаційний сертифікат АЕ № 003097 виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, будинок складається з: житловий будинок літ. А-1, 1988 року побудови;прибудова літ. А, 1988 року побудови; літня кухня-гараж літ. Б, 1990 року побудови; навіс літ. В, 1990 року побудови; сарай літ. Г, 1990 року побудови; погріб літ. Д, 1990 року побудови;вбиральня літ. З, 1990 року побудови.

Тобто всі будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», яка видана ОСОБА_2 , станом на 01.01.2013 року за КП «ЧООБТІ» право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Так, виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Зокрема, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські (будинкові) книги місцевих рад.

Крім того, погосподарські (будинкові) книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських (будинкових) книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках, державний облік житлового фонду, незалежно від його належності, здійснювався за єдиною для Союзу PCP системою на основі реєстрації і технічної інвентаризації.

Міськими, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських (будинкових) книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських (будинкових) книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно п.3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом від 24.06.2011 року № 91 з наступними змінами зазначено, що «Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (пункт 3.1 .розділу III в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 304 від 13.06.2012р.)

Оскільки житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був побудований в 1988 році, господарській будівлі та споруди завершені будівництвом в 1990 році, тобто до 05.08.1992 року, відповідно до роз`яснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-74 від 02.03.1999 року визнання права власності на нього, можливо без складання акту про прийняття житлового будинку в експлуатацію.

Крім того, така правова позиція підтверджується у розділі 3.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4/13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», порядком оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», а також в Листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що по об`єктам, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із таких документів є технічний паспорт, складений БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житловий будинок до 05 серпня 1992 року, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх користуванні, за наявності таких доказів судами може визнаватися право власності на будинки, що збудовані до 05.08.1992 року.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 9 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Згідно відомостей архівного відділу погосподарську книгу щодо господарства (житлового будинку) по АДРЕСА_1 не виявлено. Документ про передачу земельної ділянки в користування наданий не рішенням відповідно до ради, а зборами уповноважених колгоспників колгоспу «Радянська Україна» та земельна ділянка надана не ОСОБА_2 , а її чоловіку ОСОБА_6 , а отже іншої можливості отримати право власності на будинок як у судовому порядку у ОСОБА_2 не має.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, з огляду на доведеність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність судового захисту прав позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 361, 364, 367 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарги подана протягом тридцяти днів з дня вручення його повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: