ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у рамках виконавчого провадження №67564455 від 29.08.2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена скарга.

Як вбачається із змісту вимог скарги, 11 липня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KIA1GK0083001.

У якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 11 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В. і зареєстрований за № 4458.

26 березня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. було вчинено виконавчий напис № 193, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно двокімнатну квартиру, загальною площею 38, 6 кв м, житлова площа 28, 3 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

18 листопада 2021 року головним державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрід Ю.М. відкрито виконавче провадження № 67564455, для примусового виконання виконавчого напису № 193 від 26 березня 2020 року, а 29 серпня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

29 серпня 2022 року головним державним виконавцем Скрід Ю.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у рамках виконавчого провадження № 67564455.

У подальшому, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 26 березня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 193, про стягнення заборгованості за кредитним договором № KIA1GK00830012 від 11 липня 2007 року з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За умовами ст. 447 та ст. 448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, ЦПК України регулює порядок оскарження у порядку цивільного судочинства дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами ЦПК України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VIІ цього Кодексу «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Натомість ч. 1 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мають оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Скаржник звернувся до суду зі скаргою за правилами статті 447 ЦПК України та оскаржує дії відділу ДВС у межах виконавчого провадження № 67564455 з примусового виконання виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 26 березня 2020 року і зареєстрований у реєстрі за № 193.

Тобто, скаржник у цій справі оскаржує дії відділу ДВС щодо виконання не судового рішення, а документа, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що скаржник подав скаргу на дії відділу ДВС з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, спір у даній справі підвідомчий адміністративному суду.

Подібних за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 14 березня 2018 року (справа № 213/2012/16) та від 14 листопада 2018 року у справі № 161/15523/17.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

Вивчивши матеріали скарги та зважаючи на вищезазначене, суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за зазначеною скаргою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки учасники виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса можуть оскаржити дії виконавця у порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 19, 186, 353, 447, 448 ЦПК України, ст. 287 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкриті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у рамках виконавчого провадження №67564455 від 29.08.2022 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Осаулова Н.А.