Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2023 Справа №607/4723/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

у відсутності сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: за кредитним договором № 11168-05/2021 у розмірі 16200 грн; за кредитним договором № 1952933 у розмірі 26896 грн; за кредитним договором № /433030 у розмірі 7921 грн, а всього на суму 51017 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 19.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі за текстом ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 11168-05/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на веб-сайті http://www.zecredit.com.ua, а також підтвердила, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих Правил. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 16200 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 4500 грн; заборгованість за відсотками 11700 грн.

Також, 25.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі за текстом ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1952933. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, які розміщені на веб-сайті, а також підтвердила, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих Правил. 27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27062022, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 26.06.2022 до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 26896 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8200 грн; заборгованість за процентами 18696 грн. Крім цього, 04.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (далі за текстом ТОВ «Гоуфінгоу») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № /433030. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, які розміщені на веб-сайті http://www.gofingo.com.ua/, а також підтвердила, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих Правил. 19.04.2022 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 7921 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2000 грн; заборгованість за відсотками 5921 грн. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 17.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 12.04.2023 о 14 год. 30 хв., яке, у зв`язку з неявкою учасників справи, відкладено на 22.05.2023 на 09 год. 15 хв.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак через підсистему «Електронний суд», подала клопотання, у якому заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача у поданому клопотанні не заперечила проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитних договорів та регулюються главою 71 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, 19.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 11168-05/2021 (далі за текстом Договір від 19.05.2021).

Згідно з п. 6.1 Договору від 19.05.2021 сторони погодили, що такий договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Також відповідно до п. 6.3 Договору від 19.05.2021 всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору.

Згідно з п. 6.8, 6.9 Договору від 19.05.2021 відповідач підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також, що отримала від товариства до укладення договору інформацію, зазначену у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

При цьому зі змісту Договору від 19.05.2021 вбачається, що останній підписаний електронним підписом відповідача з ідентифікатором W60156.

Окрім вказаного договору, відповідач підписала своїм електронним підписом відповідача з ідентифікатором W60156 додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 11168-05/2021, яким узгоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а також інформацію про надані їй кредитні послуги.

Також суд встановив, що 25.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1952933 (далі за текстом Договір від 25.05.2021).

Підписанням Договору від 25.05.2021 відповідач підтвердила, що перед укладенням цього Договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч. 1, 2 ст. Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» розміщена на веб-сайті, за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті та затверджені наказом № 07-ОД від 19.02.2020, повністю погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися, тощо (п. 10.9 Договору від 25.05.2021).

Відповідно до п. 10.3 Договору від 25.05.2021 сторони погодились, що такий договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Водночас, у пункті 10.7 зазначено, що цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

При цьому зі змісту Договору від 25.05.2021 вбачається, що останній підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача А 2 0 4 25.05.2021 11:15:49.

Окрім вказаного договору, відповідач підписала своїм електронним підписом відповідача 25.05.2021 11:15:02 паспорт споживчого кредиту (інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит).

Крім цього, суд встановив, що 04.06.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № /433030 (далі за текстом Договір від 04.06.2021).

Згідно з п. 6.1 Договору від 04.06.2021 сторони погодили, що такий договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Також відповідно до п. 6.3 Договору від 04.06.2021 всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору.

Згідно з п. 6.8, 6.9 Договору від 04.06.2021 відповідач підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також, що отримала від товариства до укладення договору інформацію, зазначену у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

При цьому зі змісту Договору від 04.06.2021 вбачається, що останній підписаний електронним підписом відповідача з ідентифікатором R78612.

Окрім вказаного договору, відповідач підписала своїм електронним підписом відповідача з ідентифікатором R78612 додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № /433030, яким узгоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а також інформацію про надані їй кредитні послуги.

Статтею 11 Закону передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Отже, підписанням Договорів від 19.05.2021, від 25.05.2021 та від 04.06.2021 відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що повідомлена кредитодавцями, у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене на підставі укладених сторонами електронних договорів, які вважаються укладеними у письмовій формі, у сторін таких договорів відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитних договорів, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів та договору позики, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 були укладені електронні кредитні договори.

Поряд з цим згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Так, судом встановлено, що 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

Відповідно до акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11168-05/2021 у сумі 16200 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 4500 грн; заборгованість за відсотками 11700 грн.

Так само суд встановив, що 27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27062022, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

Відповідно до акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1952933 у сумі 26896 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8200 грн; заборгованість за процентами 18696 грн.

Крім цього, судом встановлено, що 19.04.2022 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

Відповідно до акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /433030 у сумі 7921 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2000 грн; заборгованість за відсотками 5921 грн.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Відтак, висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, повинен бути врахований при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі.

За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договорами від 19.05.2021, від 25.05.2021 та від 04.06.2021.

Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, суд встановив, що згідно з витягом з реєстру боржників від 29.12.2021 до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 заборгованість ОСОБА_1 за Договором від 19.05.2021 становить 16200 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 4500 грн; заборгованість за відсотками 11700 грн.

Вказана сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 11168-05/2021 від 19.05.2021, за період з 29.12.2021 по 31.01.2023.

Також згідно з витягом з реєстру боржників від 27.06.2022 до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 заборгованість ОСОБА_1 за Договором від 25.05.2021 становить 26896 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8200 грн; заборгованість за процентами 18696 грн.

Вказана сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1952933 від 25.05.2021, за період з 27.06.2022 по 31.01.2023.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 заборгованість ОСОБА_1 за Договором від 04.06.2021 становить 7921 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2000 грн; заборгованість за відсотками 5921 грн.

Вказана сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № /433030 від 04.06.2021, за період з 19.04.2022 по 31.01.2023.

Ураховуючи, що відповідач не з`явилась у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надала, суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 умов Договору про надання фінансового кредиту № 11168-05/2021 від 19.05.2021, Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1952933 від 25.05.2021 та індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /433030 від 04.06.2021.

Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 11168-05/2021 від 19.05.2021 у розмірі 16200 грн, Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1952933 від 25.05.2021 у розмірі 26896 грн та індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № /433030 від 04.06.2021 у розмірі 7921 грн, а всього на суму 51017 грн.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2684 грн понесеного судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280, 281-284, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 11168-05/2021 від 19 травня 2021 року у розмірі 16200 (Шістнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1952933 від 25 травня 2021 року у розмірі 26896 (Двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 00 копійок та за індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № /433030 від 04 червня 2021 року у розмірі 7921 (сім тисяч дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2684 грн сплаченого судового збору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич