Справа № 199/4198/23
(2/199/1837/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 липня 2015 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони дітей мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що спільне життя у нього з відповідачем по справі не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені, у зв`язку з чим вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просив шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач надала до суду заяву про визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 липня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач стверджував, що між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння, поваги та любові, шлюбні відносини та спільне проживання між сторонами фактично припинені. Відповідачем вказані факти визнані. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній. Місце проживання спільної дитини разом з відповідачем після розірвання шлюбу визначено сторонами у добровільному порядку. За таких обставин суд вважає, що збереження сім`ї неможливе.

Керуючись ст. 112 СК України, ст.ст. 263-265,274-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 04 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №42.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк із дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко