Номер провадження: 22-ц/813/74/23
Головуючий у першій інстанції ІльченкоН.А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансову компанію «Укрфінстандарт» (залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Фідобанк») на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

ПАТ «Фідобанк» звернулося до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №014-71/214 від 02 серпня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «АКБ «Престиж» (який в подальшому змінив назву на ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») у загальному розмірі 156101,07 дол. США та 490351,83 грн, що в еквіваленті по курсу НБУ (22,903985 грн за 1 дол. США) на 30 жовтня 2015 року становить 4065688,40 грн (з яких: заборгованість по кредиту 122415,58 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2803804,61 грн; заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 33685,49 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 771531,96 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 194585,54 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 295766,29 грн), посилаючись на невиконання відповідачами своїх зобов`язань, що випливають з умов цього кредитного договору щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблені помилкові висновки про відмову у задоволенні позовної заяви.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 15 червня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 червня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано посилався на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статей 530, 612, 625 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з кредитним договором №014-71/214 від 02 серпня 2006 року ВАТ «АКБ «Престиж», назву якого згодом було змінено на ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», надав ОСОБА_1 кредит в сумі 300000,00 дол. США на строк користування 240 місяців, з 02 серпня 2006 року по 01 серпня 2026 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12% річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 01 серпня 2026 року.

Як вбачається з наданого позивачем суду першої інстанції розрахунку, через невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №014-71/214 від 02 серпня 2006 року, його заборгованість за цим договором станом на 30 жовтня 2015 року склала у загальному розмірі 156101,07 дол. США та 490351,83 грн, що в еквіваленті по курсу НБУ (22,903985 грн за 1 дол. США) на 30 жовтня 2015 року становить 4065688,40 грн, з яких : заборгованість по кредиту 122415,58 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2803804,61 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 33685,49 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 771531,96 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 194585,54 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 295766,29 грн.

Водночас судом першої інстанції правильно встановлено, що листом за вих. №2-3-5-1/1066 від 16 лютого 2016 року банк надіслав на адресу позичальника ОСОБА_1 пропозицію (оферту) щодо внесення змін до кредитного договору №014-71/214 від 02 серпня 2006 року, яка містить, по-перше, пропозицію про укладення додаткової угоди до кредитного договору щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 в іноземній валюті за кредитним договором, на умовах, передбачених цією пропозицією банку; і, по-друге, роз`яснення про те, що у разі згоди ОСОБА_1 з пропозицією банку, він має здійснити платіж на користь банку на відповідний рахунок у розмірі від 1 гривні до 26 лютого 2016 року, що і буде вважатись прийняттям ОСОБА_1 цієї пропозиції (оферти) банку, а датою реструктуризації за кредитним договором на умовах, викладених в цій пропозиції банку, за умови акцепту її ОСОБА_1 буде 29 лютого 2016 року.

29 лютого 2016 року позивач здійснив конвертацію існуючої заборгованості за кредитним договором №014-71/214 від 02 серпня 2006 року з іноземної валюти на гривню.

Згідно з п.п. 5.2., 5.3. цього кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів, а також сплачувати кредитору додатково до встановленої відсоткової ставки за кредит, неустойку, передбачену ст. 9 цього договору, за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за кредит, порушення умов п. 5.6. договору.

Відповідно до п.п. 5,6, 6.5. цього кредитного договору кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках порушення умов, які визнаються сторонами як істотні, зокрема, невиконання позичальником п. 5.1., 5.2., 5.4., 5.5., 5.6., 5.7. даного договору, та таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим договором, за умови попередньої (за 30 днів) надіслання відповідної вимоги позичальника рекомендованим листом. При цьому, таке дострокове повернення коштів має бути здійснене позичальником протягом 30-ти днів з моменту надіслання банком на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Наданий ОСОБА_1 кредит забезпечений порукою відповідача ОСОБА_2 , про що 02 серпня 2006 року між ВАТ «АКБ «Престиж» (ПАТ «Фідобанк»), поручителем ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_1 укладено договір поруки №1.

Наданий ОСОБА_1 кредит також забезпечений порукою відповідача ОСОБА_4 , про що 02 серпня 2006 року між ВАТ «АКБ «Престиж» (ПАТ «Фідобанк»), поручителем ОСОБА_4 та позичальником ОСОБА_1 укладено договір поруки №2.

Пунктами 2.1., 3.1. вказаних двох договорів поруки №№ 1, 2 від 02 серпня 2006 року передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, встановлену на момент подання вимоги, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Крім того, наданий ОСОБА_1 кредит забезпечений порукою відповідача ОСОБА_3 , про що 01 березня 2011 року між ПАТ «Ерсте Банк» (ПАТ «Фідобанк», поручителем ОСОБА_3 та позичальником ОСОБА_1 укладено договір поруки №3.

Пунктами 1.1., 2.1., 2.2., 2.3. цього договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору, включаючи повернення кредиту, сплати можливої неустойки (пені, штрафів) та відшкодування витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих внаслідок порушення позичальником кредитного договору.

Відповідно до п.п. 4.1.1., 74 цього договору поруки, поручитель зобов`язаний в семиденний строк з дня отримання вимоги кредитора виконати забезпечене зобов`язання шляхом перерахування суми основної (позичкової ) заборгованості за кредитом, процентів, комісій, неустойки (пені, штрафів), та інших платежів, а також витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором, на рахунки, вказані у вимозі кредитора. При цьому, усі повідомлення за цим договором будуть вважатися здійсненими (надісланими) належним чином, у разі, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за вказаними адресами сторін. Датою отримання відповідного повідомлення буде вважатися дата його особистого влучення, або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Проте позивач не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження того, що ним було надіслано на адресу відповідачів письмову вимогу про повне дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №014-71/214 від 02 серпня 2006 року щодо повернення кредиту та усіх нарахувань за ним, як це передбачено п.п. 5.6., 6.5. цього кредитного договору та п.4.1.1. договору поруки №3 від 01 березня 2011 року, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансову компанію «Укрфінстандарт» залишити без змін.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2018 року залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда