Справа № 502/893/23
УХВАЛА

23 травня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши без повідомлення учасників справи

заяву представника позивача ОСОБА_1

про забезпечення позову в цивільній справі № 502/893/23 за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

22.05.2023 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 502/893/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що позивачем подано позов про поділ спільного майна подружжя житлового будинку та автомобіля. Предметом спору про поділ спільного майна подружжя є визнання права на спільне сумісне майно сторін, яке набуто у шлюбі.

Представник позивача зазначає, що є підстави вважати, що вказане майно, яке є спільною сумісною власністю сторін і складає значну вартість, без згоди позивача може бути відчужене на користь третіх осіб, та в разі невжиття заходів забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Якщо судом не будуть вжиті заходи забезпечення позову, то позивач втратить будь-яку можливість на стягнення коштів, що призведе до неправдивих наслідків. Таким чином в даному випадку виступає запорукою виконання можливого рішення суду.

Окрім того, представник позивача посилається на судову практику Малиновського районного суду м. Одеса по справі № 521/9650/22 від 28.07.2022 року, в якому позивач посилався на невжиття заходів забезпечення позову, що тягне за собою реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення, у зв`язку з чим, суд задовольнив заяву та наклав арешт на відповідне майно.

На підставі вищезазначеного, представник позивача просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- транспортний засіб Седан-В «Volkswagen Passat», 2012 року випуску, VІН-код- 1VWBP7A33DC035705, реєстраційний номер - НОМЕР_1 ;

Також представник позивача просить суд до набрання чинності рішенням у справі, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову передбачених статтею 150 цього Кодексу .

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд відповідно до частин 9-10 ст. 153 ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши доводи та обґрунтування, викладені в заяві про забезпечення позову, дослідивши докази на які посилається представник у поданій заяви, встановив, що представником позивача в порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не обґрунтовано та не доведено наявності існування фактів ризику можливого утруднення чи невиконання рішення суду в разі задоволення відповідного позову. Крім того, посилання представника позивача на судову практику суду першої інстанції таким доказом не є та з нього не вбачаються конкретні обставини по справі, у якій було застосовано відповідні заходи забезпечення позову та ухвала суду першої інстанції у іншій справі не є обов`язковою для врахування судом який розглядає справу за подібним позовом. Також, представник позивача у поданому позові просить суд стягнути 1/2 частину вартості майна (автомобіля), що не узгоджується з відповідним заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб, який є предметом спору.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153, 258-260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 502/893/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников