Справа № 214/587/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 травня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю представника позивача Романовського Д.С.

за участю представника відповідачки Солов`я Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.03.2012 року в розмірі 139 753 грн. 96 коп., судові витрати в розмірі 2102 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову наводить наступне. ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09.02.2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети- заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті- заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів ку письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-caйт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/БМБ- ресурс, зазначений банком).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Такими чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS ресурс.

Згідно ч. 2. cт. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку.

У постанові від 06.02.2018 року у справі №755/2720/16-ц Верховний суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк» в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з умовами та тарифами; при цьому умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці умови та правила були чинними під час укладення договору.

Також наряду із вищезазначеним свідченням визнання угоди відповідача дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується, з ч. 2. ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

У постанові від 10.04.2019 року у справі №356/1635/16-ц Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, о оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Порядок надання кредитних карток, відкриття кредитного ліміту та зміни його розміру.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.44 договору- короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунок в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.1.1.67, 1.1..5.1, 1.1.5.2 договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, банк використав своє право щодо зміни умов договору, а саме: в провадженні змін відсоткової ставки із 01.09.2014 року до розміру 34,8 % річних, із 01.04.2015 року до розміру 43,2 % річних. Зміна розміру відсотків повністю узгоджується із діючим законодавством оскільки при такій зміні розмір існуючих зобов`язань не збільшується оскільки підвищена відсоткова ставка застосовується лише до тих майбутніх операцій по викориситанню кредитного ліміту, що здійснені після розміру відсоткової ставки, що передбачено п. 2.1.1.2.10, а саме за користування кредитом (за використанням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту; із 01.09.2015 року впровадженні зміни умов та правил надання банківських послуг, а в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.3.1 клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту; із 01.04.2019 р. впровадженні зміни умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181- го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % для картки «Універсальна»; 84,0 % для картки «Універсальна голд».

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно п. 2.1.1.3.1 погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: договірним списанням- клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здфйснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутністю прострочених зобов`язань клієнта за цим договором (здійснювати договірне списання); внесенням клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Таким чином , у разі відсутності коштів на рахунках, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошей за кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно до п. 1.1.1.60 договору мінімальний обов`язковий платіж- розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України , порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки- це нараховані за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно п. 2.1.1.2.9 договору в разі не погашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяці, н6аступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.2.11 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 01.12.2019 року має заборгованість 203 790,95 грн., яка складається з наступного: 121 868,20 грн.- заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту; 121 868,20 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредити; 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками; 17 885, 76 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 64 036, 99 грн. нарахована пеня.

Звертає увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 139 753,96 грн., яка складається з наступного: 121 868,20 грн. - заборгованість за кредитом; 17 885,76 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1.1.6.1 договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про припинення даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

27.01.2022 року представником відповідача подано заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2022 року рішення скасовано.

29 грудня 2022 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.03.2012 року в розмірі 165 669 грн. 76 коп. (121 868 грн. 20 коп. заборгованість за тілом кредиту в т.ч. 121 868 грн. 20 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 43801 грн. 56 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625).

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно змісту первісного позову не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, представник відповідача подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності. При цьому просить врахувати при ухваленні рішення позицію відповідача щодо заперечення позовних вимог, що викладені в заяві про перегляд заочного рішення. Проти задоволення позову заперечує в повному обсязі.

Усудовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розрахунок (а.с.7-14), анкета-заява (а.с.15), витяг з тарифів (а.с.16), умови та правила надання банківських послуг (а.с.17-33), відомості з реєстру (а.с.35), банківська ліцензія (а.с.37), виписка (а.с. 38), статут (а.с.39-40), виписка за договором (а.с.67-70), довідка про зміну умов кредитування (а.с.71), довідка (а.с.72), витяг з умов та правил надання банківських послуг (а.с. 76-87), розрахунок заборгованості (а.с.172, 173-176).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: анкету - заяву (а.с.15), виписку за договором (а.с.67-70), довідку (а.с.72), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення кредитного договору, умови надання кредиту та порядок його погашення.

Суд вважає належними доказами: банківську ліцензію (а.с.37), виписку (а.с. 38), статут (а.с.39-40), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підстави здійснення позивачем діяльності щодо надання банківських послуг.

Суд вважає належним доказом: розрахунок (а.с.7-14,172, 173-176), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме суму заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає неналежними доказами: витяг з тарифів (а.с.16), витяг з умов та правил надання банківських послуг (а.с.17-33), так як з цих документів не вбачається, що саме з цими документами ознайомилася відповідачка і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Суд вважає неналежним доказом: довідку про зміну умов кредитування (а.с.71), так як з цього документу не вбачається, що з цим документом ознайомилася відповідачка і погодилася з ним.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними, є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

01 березня 2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву №б/н, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідачки у заяві, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.15).

Фактично за умовами договору 01 березня 2012 року ОСОБА_1 отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит на картковий рахунок з видачею їй емітованої банком кредитної картки № НОМЕР_1 зі строком дії до 02/18. У подальшому кредитку картку було перевипущено 09 квітня 2015 року за № НОМЕР_2 зі строком дії до 04/19, після чого 07 липня 2015 року строк дії пролонговано до 04/19. Таким чином, станом на момент звернення банку до суду з даним позовом дія кредитного договору закінчилася (а.с.72). При цьому номера виданих відповідачці кредитних карток співпадають з номерами, зазначеними у наданій банком виписці з рахунку (а.с.67-70), а відтак в сукупності підтверджують факт отримання відповідачкою кредиту та користування ним.

До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 01 березня 2012 року позивачем долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» за кожним із її видів: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщених на офіційному веб-сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.16, 17-33).

Як слідує з довідки про зміну умов кредитування (а.с.71), встановлений на кредитній картці ОСОБА_1 кредитний ліміт АТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінювався, зокрема: встановлений ліміт 300 грн., збільшений до 500 грн. 30 січня 2017 року, та встановлений на рівні 0 грн. з 16 квітня 2019 року.

Згідно з наданими банком розрахунками (а.с.172-176), долученими до заяви про збільшення розміру позовних вимог, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 01 березня 2012 року станом на 04 грудня 2022 року складає 165 669,76 грн., яка складається з наступного: 121 868,20 грн. - заборгованість за кредитом; 43 801,56 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачкою кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог (збільшених) з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника.

Так, надані позивачем Умови та правила не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розуміла відповідачка ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, на переконання суду, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Однак, доведеність факту отримання відповідачкою кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Відтак доводи представника відповідачки щодо незгоди з наявністю у ОСОБА_1 зобов`язань перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неспроможними.

Перевіряючи обґрунтованість таких доводів відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до виписки по рахунку відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого 27.05.2014 року кредитного ліміту в розмірі 300 грн. (а.с.70), який потім 30.01.2017 року збільшився до 500 грн. Після чого кредитний ліміт не змінювався.

Станом на 06.02.2017 року на кредитній картці відповідачки залишок кредитних коштів становив 382,77 грн. Так, 06.02.2017 року за рахунок власних коштів ОСОБА_1 було здійснено поновлення кредитної картки на 100 000 грн. Ці кошти повністю були використані нею 12.04.2017 року (а.с.68зворот), при цьому залишок кредитних коштів склав 49,52 грн. Не змінюючи кредитний ліміт, ОСОБА_1 протягом періоду квітень вересень 2017 року здійснила ряд покупок, у тому числі у розстрочку, чим допустила овердрафт коштів. Після 12.04.2017 року періодичними платежами ОСОБА_1 погашала овердрафт по кредиту шляхом поповнення картки через термінали самообслуговування, зарахуванням переказів на картку та проведенням переказів між своїми картками. Востаннє погашення заборгованості мало місце 30.05.2019 року в сумі 726,81 грн. (а.с.67).

Аналізуючи виписку по рахунку судом встановлено, що протягом періоду з 12.04.2017 року по 30.05.2019 року в заборгованість по кредиту, банк неправомірно включав нараховані проценти та пеню, які за рахунок самостійного списання включав в розмір заборгованості за тілом кредиту, тим самим збільшуючи його.

Таким чином, станом на 30.05.2019 року заборгованість за тілом кредиту, з розрахунку на момент закінчення строку дії картки 01.05.2019 року (а.с.72), - 130 653, 53 грн. (а.с.67).

Оскільки після 30.05.2019 року ОСОБА_1 заборгованість не погашала, жодних платежів не здійснювала та доказів зворотного суду не надала, тому суд вважає доведеним розмір заборгованості за тілом кредиту станом на 04.12.2022 року в сумі 24833,98 грн.

Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 43801, 56 грн., суд вважає дані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що строк дії кредитної картки закінчився з 01.05.2019 року, що надає банку прпаво на підставі ст. 625 ЦК України на сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та наданого розрахунку, позивач згідно ст. 625 ЦК України нарахував лише три проценти річних від простроченої суми. Тому, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд, провівши власний розрахунок, вважає, що розмір трьох процентів річних за період з 01.05.2019 року по 04.12.2022 року від простроченої суми 24833, 98 грн., складає 2680,03 грн.

Таким чином, суд зазначає про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24833,98 грн., що є фактично отриманими від позивача коштами та не повернутими, та відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 2680,03 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (16,61%), згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог, що становить 412 грн. 09 коп.

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 258, 509, 525, 526, 546, 551, 625, 627, 629, 1054 ЦК України

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.03.2012 року у розмірі 27 514,01 грн., яка складається з наступного: 24833 грн. 98 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2680 грн. 03 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», витрати по сплаті судового збору в сумі 412 грн. 09 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов