Справа №359/7049/22
Провадження №2/359/535/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення з жилого будинку без надання іншого жилого приміщення,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона є власницею домоволодіння по АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що АДРЕСА_2 , позивач є власником жилого будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_3 . В цьому домоволодінні проживають ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є дочками ОСОБА_3 , а також її матір ОСОБА_8 . Крім того, у спірному жилому будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 , який є колишнім чоловіком позивача. ОСОБА_3 посилається на те, що відповідач систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також її матері ОСОБА_8 . У такий спосіб він порушує правила співжиття та робить неможливим проживання позивача та членів її сім`ї в спірному жилому будинку. ОСОБА_4 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.1732 КУпАП. Однак вжиті до відповідача заходи впливу виявились безрезультатними.

Тому ОСОБА_3 просить суд виселити ОСОБА_4 з жилого будинку по АДРЕСА_3 без надання йому іншого жилого приміщення.

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 жовтня 2022 року (а.с.26) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2022 року (а.с.31) пред`явлений позов був залишений без руху, ОСОБА_3 був наданий строк для усунення допущених нею недоліків.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 листопада 2022 року (а.с.37) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року (а.с.107) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що її довіритель не допускав порушення правил співжиття з позивачем та членами її сім`ї. Допитані у цивільній справі свідки є упередженими, а наявні у справі письмові докази вже були раніше досліджені в інших справах. Сварки відповідача з іншими мешканцями жилого будинку носять не систематичний характер. Після притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 взагалі припинив з`являтись у спірному жилому будинку, оскільки його провокують на вчинення протиправних дій. Крім того, у відповідача відсутнє інше житло. Виселення ОСОБА_4 з жилого будинку призведе до порушення права на повагу до його житла, гарантованого ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24 жовтня 2003 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.10), на підставі якого за нею було зареєстровано право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2696268 від 29 січня 2004 року (а.с.11). 16 грудня 2003 року ОСОБА_3 уклала договір дарування (а.с.12), на підставі якого за нею було зареєстровано право власності на іншу 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2063838 від 21 листопада 2003 року (а.с.13). Рішенням Пристоличної сільської ради №1775-15-VIII від 6 липня 2022 року вул. Курчатова в с. Безуглівка була перейменована на вул. Гетьмана Скоропадського. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 є власницею жилого будинку по АДРЕСА_3 .

У судовому засіданні була оглянута цивільна справа №359/6280/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення з жилого будинку.

15 серпня 1998 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 шлюб, зареєстрований у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження був складений актовий запис за №11. Ця обставина підтверджується оглянутою у судовому засіданні копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 15 серпня 1998 року (а.с.5 справи №359/6280/15-ц). ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_7 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 12 червня 1999 року та серії НОМЕР_3 від 1 липня 2000 року (а.с.6, 7 справи №359/6280/15-ц). Зі змісту копії довідки виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради №204/01/337 від 9 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 вселився в жилий будинок по АДРЕСА_3 (а.с.8 справи №359/6280/15-ц) та набув право користування цим житлом як член сім`ї власника майна в розумінні ч.1 ст.156 ЖК України. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 13 січня 2016 року (а.с.18) шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем було розірвано. Зі змісту листа голови Пристоличної сільської ради №02-14/1843 від 11 жовтня 2022 року (а.с.29) вбачається, що після розірвання шлюбу місце проживання ОСОБА_4 залишається зареєстрованим в жилому будинку по АДРЕСА_3 .

Зі змісту оглянутої у судовому засіданні копії довідки виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради №204/01/337 від 9 липня 2015 року (а.с.8 справи №359/6280/15-ц) вбачається, що у вказаному жилому будинку також проживає ОСОБА_5 , яка є дочкою позивача, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є дочками обох сторін.

Спірні правовідносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права та стала судова практика.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч.1 ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом.

Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в п.78, п.80 та п.84 рішення від 3 вересня 2020 року у справі «Левчук проти України», питання домашнього насильства, яке може проявлятися у різних формах від застосування фізичної сили до сексуального, економічного, емоційного або словесного насильства виходить за межі обставин конкретної справи. Це загальна проблема, яка тією чи іншою мірою стосується всіх держав-членів, і не завжди очевидна, оскільки часто має місце у контексті особистих стосунків або закритих соціальних систем. Хоча це явище може найчастіше стосуватися жінок, діти також можуть бути прямо чи опосередковано потерпілими від домашнього насильства. Тому судам належить враховувати серйозність означеної проблеми. Зокрема, якщо особа висуває небезпідставну скаргу щодо повторюваних актів домашнього насильства над нею чи інших видів знущання, якими б незначними не були окремі епізоди, національні органи влади зобов`язані оцінити ситуацію загалом, у тому числі й загрозу продовження аналогічних подій (п.71, п.89 рішення у справі «Ірина Смірнова проти України»). Серед іншого, ця оцінка має належним чином враховувати особливу вразливість потерпілих, які часто емоційно, економічно чи іншим чином залежать від своїх нападників, а також психологічний ефект, який може мати загроза повторного знущання, залякування та насильства на повсякденне життя потерпілого (п.46 рішення у справах «Хайдуова проти Словаччини». Якщо встановлено, що конкретна особа була постійним об`єктом знущань, і є вірогідність продовження жорстокого поводження, окрім реагування на конкретні інциденти, органи державної влади повинні вжити належні заходи загального характеру для протидії основній проблемі та запобіганню майбутньому жорстокому поводженню (п.92, п.93 та п.147-п.149 рішення у справі «Джорджевіч проти Хорватії»). Виселення є крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла, гарантованого ст.8 Конвенції. Однак таке втручання може бути необхідним для захисту здоров`я та прав інших (п.44 рішення у справі «Опуз проти Туреччини», п.144 рішення у справі «Єремія проти Республіки Молдова»). До того ж у контексті ст.2 Конвенції Європейський суд з прав людини зазначав, що у справах про домашнє насильство права нападників не можуть переважити права потерпілих, зокрема, на фізичну та психічну недоторканість (п.147 рішення у справі «Опуз проти Туреччини», п.123 рішення у справі «Талпіс проти Італії»).

б. норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 вересня 2014 року у справі №359/9562/14-п (а.с.58 справи №359/6280/15-ц) ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП. Зокрема, зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що 6 вересня 2014 року приблизно о 2 годині 00 хвилин в приміщенні жилого будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ображав ОСОБА_3 та погрожував їй застосуванням фізичного насильства.

Зі змісту оглянутого у судовому засіданні висновку дільничного інспектора міліції Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області від 13 липня 2015 року (а.с.27 справи №359/6280/15-ц) вбачається, що 8 липня 2015 року в приміщенні жилого будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розпочав конфлікт з ОСОБА_3 . Зі змісту висновку дільничного інспектора Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 30 грудня 2015 року (а.с.17) вбачається, що 27 грудня 2015 року в приміщенні жилого будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 , а також дочкам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є матір`ю позивача. ОСОБА_4 є її колишнім зятем. Приблизно 24-25 років тому відповідач вселився в жилий будинок по АДРЕСА_1 . Майже весь цей час він систематично вживає алкогольні напої та влаштовує скандали. В будинку проживають ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , які є онуками свідка ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , який є сином ОСОБА_5 . Щоразу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 поводить себе дуже агресивно, чіпляється, лається, простягає руки, а також б`є посуд та ламає меблі. Декілька разів він заносив в будинок ємність з бензином та погрожував здійснити підпал будинку та вбити усіх, хто в ньому проживає. Крім того, він відкривав газові конфорки та демонстрував запальничку, знімав ручки на газовій плиті, для того, щоб неможливо було припинити виток газу. Свідок ОСОБА_8 та її рідні, які проживають в будинку, навіть не роздягаються на ніч для того, щоб бути готовим в будь-який момент швидко втекти від відповідача з жилого будинку. Вони неодноразово були вимушені не ночувати вдома, а йти до сусідів та рідних, в тому числі, до ОСОБА_3 , який є сином свідка ОСОБА_8 . Зокрема, ОСОБА_9 , якому виповнилося тільки 4 роки, настільки боїться ОСОБА_4 , що на певний період часу припинив розмовляти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є дочкою сторін. Все своє дитинство і по тепер ОСОБА_4 вживає алкоголь, веде себе агресивно та тримає в страху усіх мешканців жилого будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 неодноразово бив руками та ногами ОСОБА_3 до крові, а також навіть одного разу вдарив її залізним чайником. Відповідач систематично бив, штовхав, душив, хапав ОСОБА_8 . Незважаючи на те, що відповідач не бив свідка ОСОБА_6 та її сестер, однак він погрожував їм фізичною розправою, штовхав, чіплявся та лаявся нецензурною лайкою. Неодноразово вночі свідок ОСОБА_6 та її рідні були вимушені залишати житло, оскільки тікали від відповідача та ночували у сусідів. Іноді ОСОБА_4 заносив у будинок бензин та починав кричати, що всіх вб`є. Тому свідок ОСОБА_6 та її рідні ховали від нього бензин. Відповідачу подобається вести себе так агресивно. У серпні 2022 року ОСОБА_4 витягнув за шкірки ОСОБА_8 з будинку та почав її душити на подвір`ї. Свідок ОСОБА_6 благала його зупинитись. У зв`язку з цим ОСОБА_4 несподівано попрямував до неї, погрожуючи фізичною розправою, чим налякав свідка ОСОБА_6 . Поки вона викликала поліцію, відповідач штовхнув її сестру ОСОБА_5 , яка хотіла забрати у нього бензин.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є дочкою ОСОБА_3 та падчеркою ОСОБА_4 . Вона пам`ятає події приблизно з 2001 року. З того часу відповідач систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство. Коли ОСОБА_4 напивався та приходив додому, він чіплявся до позивача, штовхав його, бив ногами та руками. Свідок ОСОБА_5 пам`ятає випадок, коли взимку ОСОБА_3 тікала в домашньому одязі від ОСОБА_4 . Він наздогнав її на вулиці та вдарив обличчям по асфальту. Позивача навіть забрали в лікарню. ОСОБА_4 неодноразово кричав на ОСОБА_8 , казав їй, що вона вже стара, і коли вона нарешті помре. Він витягав її за одяг з будинку. Відповідач обзиває своїх дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нецензурними словами. Було декілька випадків, коли ОСОБА_4 заносив в будинок каністру з бензином, відкривав її та сидів біля неї з сірниками, курив сигарету. Також знімав ручки з газової плити, відкривав газ, погрожував, що спалить будинок. Свідок ОСОБА_5 та її рідні заспокоювали відповідача, щоб він не вчиняв пожежу. В серпні 2022 року ОСОБА_4 знову прийшов в стані сп`яніння та почав виштовхувати ОСОБА_8 з будинку. Поки ОСОБА_6 телефонувала в поліцію, відповідач сильно штовхнув свідка ОСОБА_5 та став погрожувати їй тим, що вона не побачить свого сина ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_5 перелякалась, забрала дитину та втекла з нею з будинку. За результатом цих подій поліція склала термінові заборонні приписи відносно відповідача. Марк, який є малолітньою дитиною, також проживає в будинку по АДРЕСА_1 . Він сильно нервує через агресивну поведінку ОСОБА_4 , закриває вуха, вимушений відвідувати психолога та логопеда. Свідок ОСОБА_5 та її рідні неодноразово були змушені вночі залишати житло та шукати безпечне місце у сусідів та у ОСОБА_3 , який є рідним братом позивача. Іноді вони навіть ночували на вулиці та поверталися додому лише о 5 ранку, переконавшись у тому, що ОСОБА_4 заснув.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона є родичем позивача. Вона разом з її чоловіком ОСОБА_3 , який є рідним братом ОСОБА_3 , неодноразово в нічний час приїжджали до будинку по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи в нетверезому стані, влаштовував дебош та погрожував ОСОБА_8 фізичною розправою. Свідок ОСОБА_11 разом з чоловіком ОСОБА_3 заспокоювали відповідача, а коли це було неможливим, викликали поліцію. Вони навіть були вимушені забирати до себе ОСОБА_8 та позивача у зв`язку з тим, що залишення в будинку було небезпечним для їх життя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він є рідним братом позивача. Його матір ОСОБА_8 та ОСОБА_3 неодноразово телефонували йому та просили приїхати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вів себе неадекватно. Коли свідок ОСОБА_3 приїжджав до них, він бачив, що відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, буянив, бив посуд в будинку, застосовував фізичну силу і до ОСОБА_8 , і до ОСОБА_3 , кричав, що вб`є їх. Крім того, ОСОБА_4 заносив в будинок каністру з бензином, розливав його та обіцяв спалити будинок. Позивач неодноразово викликала поліцейських, які забирали відповідача у відділ поліції. Така особливо агресивна поведінка ОСОБА_4 триває останні 3-4 роки. Свідок ОСОБА_3 неодноразово забирав матір та сестру, а також ОСОБА_5 з її сином до себе додому у зв`язку з небезпекою, що створював відповідач для їх здоров`я. Виключно після того, як ОСОБА_4 тверезів, свідок ОСОБА_3 міг повернути рідних до їх житла. З дочками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідач має напружені стосунки, він їм неодноразово погрожував розправою. Крім того, син ОСОБА_5 , якому виповнилось лише 4 роки, боїться відповідача, плаче, коли його бачить.

З копій термінових заборонних приписів від 3 серпня 2022 року (а.с.19-21) вбачається, що 3 серпня 2022 року приблизно о 20 годині 20 хвилин в приміщенні жилого будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову ображав нецензурно дочку ОСОБА_6 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , погрожував їм застосування фізичного насильства. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 серпня 2022 року у справі №359/4944/22 (а.с.22) ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.1732 КУпАП.

Аналіз обставин, викладених у попередніх абзацах мотивувальної частини судового рішення, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_4 систематично здійснює відносно ОСОБА_3 та членів її сім`ї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 січня 2020 року у справі №676/1657/18 (провадження №61-12028св19), систематичність порушень правил співжиття в розумінні ч.1 ст.116 КЗпП України визначається виходячи виключно з кількісного показника таких порушень протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є лише факт повторного вчинення одного й того самого порушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними. Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що її довіритель не допустив систематичні порушення правил співжиття. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 повторно вчинив домашнє насильство після притягнення його до адміністративної відповідальності за аналогічне адміністративне правопорушення, є очевидним, що застосовані до нього заходи адміністративного впливу є безрезультатними.

Виселення ОСОБА_4 з жилого будинку по АДРЕСА_3 є втручанням у право відповідача на повагу до його житла в розумінні п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке втручання є виправданим, оскільки воно здійснюється з дотримання національного закону та спрямовано на забезпечення суспільного інтересу, який полягає в охороні права ОСОБА_3 , а також її матері ОСОБА_8 та її дочок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , малолітньої дитини ОСОБА_10 на життя в розумінні п.1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Адже право ОСОБА_4 на повагу до його житла не може переважати право позивача та членів її сім`ї на фізичну та психічну недоторканість. Тому виселення відповідача зі спірного жилого будинку кореспондується з обмеженнями, визначеними в п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та корелюється з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Левчук проти України», «Ірина Смірнова проти України», «Хайдуова проти Словаччини», «Опуз проти Туреччини», «Джорджевіч проти Хорватії», «Єремія проти Республіки Молдова», «Талпіс проти Італії» тощо.

З огляду на це суд висновує, що ОСОБА_4 належить виселити з жилого будинку по АДРЕСА_3 без надання йому іншого житла.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_3 при пред`явленні позову сплатила судовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №146390652 від 3 жовтня 2022 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений.

З огляду на це суд висновує, що з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення з жилого будинку без надання іншого жилого приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з жилого будинку по АДРЕСА_1 без надання йому іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Повний текст рішення складений 3 липня 2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта