Провадження № 2/641/344/2023 Справа № 642/6732/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Маньковської О.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання Литвиненко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором позики від 03.04.2016 року у розмірі 213 600 грн., який складається з суми позики - 106 800,00 грн. та штрафу за неналежне виконання договору позики 106 800,00 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2021 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою суду Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву (а.с.38-42), в якій відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказав, що померла ОСОБА_3 , 1958 р.н., була одинокою людиною, родичів не мала, зловживала алкогольними напоями, в зв`язку з чим піддає сумніву отримання останньою вказаної в позові суми грошових коштів. Також звернув увагу суду на печатну форму складання договору позики, вважає, що даний договір є фіктивним, оскільки підпис в зазначеному документі відрізняється від підпису ОСОБА_3 в заповіті та нотаріальній довіреності.

Позивач до суду не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вказував, що ОСОБА_3 склала заповіт на його користь, оскільки він доглядав за нею. Також, зауважив, що ОСОБА_3 проживала одна, вживала алкогольні напої та не могла укласти договір позики на суму 100000 грн.

Враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та за наявності заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Суд, заслухавши в судовому засіданні відповідача, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, дійшов наступного.

Так, судом встановлено, що 03.04.2016 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 договір позики у простій письмовій формі, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняла у власність 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп., зі строком повного погашення боргу не пізніше 03 квітня 2019 року. Також сторони домовились, що ця позика дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в іноземній валюті. В якості еквіваленту сторони приймають - 4 000 (чотири тисячі) доларів 00 центів США. Визначено, що сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно позикодавцем на день платежу (а.с.4).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11.11.2019, актовий запис № 16282, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

ОСОБА_3 07.06.2018 року склала на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 490, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. (а.с.7)

Позивачем 01.03.2020 року на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори направлено заяву-претензію до спадкоємців померлої ОСОБА_3 щодо повернення боргу за договором позики від 03.04.2016 року, рекомендованою кореспонденцією (а.с.8).

ОСОБА_3 , станом на 05.03.2020 року належали 2/6 частини квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12).

З довідки про ринкову вартість майна, виданої ТОВ «ЕКСПЕРТНИЙ ЗНАВЕЦЬ» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 703/17 від 18.07.2017 року) станом на 23.09.2021 року ринкова вартість квартири, яка розташована у АДРЕСА_1 , становить 557 230 грн. (а.с.10).

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з 2/6 частки квартири АДРЕСА_2 . Вартість 2/6 частки квартири складає 185 000 грн. (а.с. 57).

Положеннями ч. 1 ст. 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. За вимогами частин другої та третьої цієї статті, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляються права вимоги (ч. 4 ст. 1281 ЦК України ).

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Таким чином, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193св18), у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 562/2411/16-ц (провадження № 61-34931св18),у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18).

Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Позивач зазначив, що довідався про смерть ОСОБА_3 01.03.2020 року, й позивачем 01.03.2020 року на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори направлено заяву-претензію до спадкоємців померлої ОСОБА_3 щодо повернення боргу за договором позики від 03.04.2016 року рекомендованою кореспонденцією (а.с.8).

Відповідачем отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.09.2021 року, згідно якого, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з 2/6 частки квартири АДРЕСА_2 . Вартість 2/6 частки квартири складає 185 000 грн. (а.с. 57).

Таким чином, позивач, відповідно до вимог ч. 1ст. 1281 ЦПК України, у встановлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори з заявою-претензією до спадкоємців (а.с. 8-9), а відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника ОСОБА_3 . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме - 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст.1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України.

При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Беручи до уваги, що спадкоємець в добровільному порядку не виконав обов`язки щодо задоволення вимог кредитора в межах вартості майна одержаного в спадщину (відповідно до положень ст.1282ЦК України) у позивача в порядку положень ст. 16 ЦК України виникло право на звернення до суду за захистом свого порушених прав та інтересів.

За змістом ч. 4ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положенняст.1282ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості боржника, зазначає наступне.

Так, позивач, звертаючись з позовом, зазначив, що ОСОБА_3 прийняла у власність 4 000 доларів США, що на момент подання позову дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в сумі 106 800 грн.

Разом з тим, як вбачається з тексту договору позики від 03.04.2016 року, ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 договір позики, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняла у власність 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп., зі строком повного погашення боргу не пізніше 03 квітня 2019 року. Також сторони домовились, що ця позика дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в іноземній валюті. В якості еквіваленту сторони приймають - 4 000 (чотири тисячі) доларів 00 центів США. Визначено, що сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно позикодавцем на день платежу (а.с.4).

В зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язання за договором позики від 03.04.2016 року, позивачем 01.09.2016 року на адресу ОСОБА_3 направлено претензію, згідно якої позикодавець просить сплатити борг у розмірі 747 500 грн., що складається з основного боргу у розмірі 100 000 грн., заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 547 000 грн., штрафу у розмірі 100 000 грн. (а.с. 5).

Позичальник ОСОБА_3 отримала претензію 05.09.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 6).

Будь-яких відомостей щодо погашення суми заборгованості за договором позики від 03.04.2017року суду не надано.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК. України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; при цьому одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 100 000грн., оскільки саме така сума є предметом договору позики , й саме таку суму отримала ОСОБА_3 в борг. Тому посилання позивача на курс Національного банку України є таким, що суперечить умовам договору позики, укладеним сторонами.

Така ж правова позиція викладена і в Постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, згідно якої встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином, враховуючи, що сума позики складала 100 000,00 грн., суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за договором позики в сумі 100000,00 грн.

Крім того, позивач заявляє до стягнення суму штрафу за неналежне виконання договору позики в розмірі 106 800,00грн.

Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Це роз`яснення встановлює виняток із загального правила, передбаченого частиною першою статті 1282 ЦК України.

Згідно з положенням ч.3 статті 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

Таким чином, враховуючи, що судові рішення про стягнення з ОСОБА_3 штрафу за порушення зобов`язання за її життя не виносились, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в частині стягнення штрафу з відповідача за неналежне виконання договору позики.

Разом з тим, суд критично оцінює заперечення відповідача щодо неможливості отримання ОСОБА_3 суми займу, вказаної в договорі, з посиланням на її спосіб життя, а також критично суд оцінює твердження відповідача щодо фіктивності даного правочину, оскільки вказані пояснення відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, при цьому будь-які клопотання з цього приводу відповідачем не заявлялись, докази в обґрунтування його позиції не надавались.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги позивача ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 46,8 %, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000,00 грн. (2136грн.*46,8/100) підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 207, 526, 546, 572, 574, 610, 611, 615, 625, 626, 628, 631, 638, 1048 і 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, 284, 288, 289, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 03.04.2016 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в розмірі 100000 (сто тисяч ) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 23.06.2023 року.

Суддя: О. О. Маньковська