Провадження № 6/229/24/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 р. Дружківський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Фролової Н. М., за участю секретаря судового засідання Бочарової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дружківка цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі № 219/11519/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла зава Товариства з обмеженою відповідальністю, в якій заявник просить замінити вибулого стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника - ТОВ - Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі № 219/11519/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500473375.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 29.09.2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив рішення по справі № 219/11519/15-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким г: ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500473375.

14.11.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500473375.

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019 - 1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500473375.

16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ, та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому за Договором кредиту № 500473375.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2020 року у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заміну сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником - відмовлено.

Відповідні недоліки заяви виправлені та долучені документи в якості додатку.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язком для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої етапі 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора ви права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчою провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчою провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями б, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційною цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6- 1355/10. провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

Враховуючи вищезазначене та позицію Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь- якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувана відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та етап і 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-2б197св18), від 31 жовтня 2018 року г справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заявника завірена копія рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.09.2017 року про стягнення заборгованості відсутня. Оригінал рішення по справі № 219/11519/15-ц знаходиться в Артемівському міськрайонному суді Донецької області.

20.01.2022 року до суду від представника боржника ОСОБА_2 надійшло заперечення на заяву про заміну сторони у виконавчому проваджені, в якій вказує, що як вбачається з заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник є третьою стороною і третьою організацією, якій перейшло право вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги. Ознайомившись з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , не згоден у повному обсязі з наступних підстав.

Суд повинен взяти до уваги, що заявник вже звертався до суду з даною заявою з тих самих підстав. Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2020 року справі №219/11519/15-ц, провадження №6/219/157/2020 в задоволені заяви заявника ТОВ Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено у повному обсязі. Вищезазначена ухвала Артемівського міськрайонного суду Донецької області набула законної сили. Підставою для відмови у задоволені заяви було те, що заявник не довів і не надав доказів про справжність переходу права вимоги та інші документи, які давали підстави вважати, що дійсно перехід здійснився та дійсно договорами факторингу та договорами про відступлення наступної права вимоги дозволено, так як згідно норм ЦПК України передбачено, що така можливість заборонена, якщо інше не встановлено Договорами. Договорами такої можливості не встановлено, а тому діє пряма заборона на перехід права вимоги.

З розділу 73, глава «Факторинг» вбачається, що наступна переуступка не допускається. Як вбачається з матеріалів доданих до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні ТОВ «Вердикт Капітал» є вже третьою організацією, які, після АТ «Альфа Банк» перейшло права вимоги за договором факторингу: перший договір факторингу №1 був укладений між АТ «Альфа- Банк» з ТОВ «Кредитні ініціативи» від 21.06.2016 року, другий договір факторингу №209 від 26.12.2018 року укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» і третій договір факторингу №16-01/19/1 від 16.01.2019 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» заявником по справі. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували право заявник ТОВ «Вердикт Капітал» на звернення до суду з даною заявою, так як згідно ч.1 ст.1083 ЦК України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Заявником не наданий договір факторингу або інший документ, який би підтвердив таке право, саме договір факторингу №209 від 26.12.2018 року укладений між ТОВ та ТОВ «Фінансова компанія «Веста».

Відтак договір факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» є нікчемні згідно ст. 215 ЦК України і встановлення не дійсності цих договорів в судовому порядку (ч.2 ст.215 ЦК України). Суд при розгляді даної заяви повинен перевірити та надати правову оцінку документам, які містяться в матеріалах справи, як документи, начеб то право заявника на звернення до суду з даною заявою. З даної правової оцінки та доданих документів до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні він можу зробити тільки висновок, що договір факторингу №16-01/19/1 від 16.01.2019 року укладений між ТОВ «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» є нікчемний в силу ч.2 ст.215 ЦК України (встановлення недійсності даного договору в судовому порядку не вимагається), а тому заявник не має право не тільки вимоги, але й права звертатися до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, так і звертатися в інші органи, у тому числі Державну виконавчу службу та приватних виконавців, які діють в межах Закону України «Про виконавче провадження» стосовно предмету спору, який вже вирішений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 згідно рішення Артемівського міськрайонного суду від 29.09.2017 року по справі №219/11519/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» кредитним договором №500473375.

На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволені заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни його правонаступником.

10.02.2022 року до суду від ТОВ «Вердикт капітал» надійшла відповідь на заперечення на заяву з додатками, в якій вказано, що 29.09.2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив рішення по справі № 219/11519/15-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким є: ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500473375.

14.11.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 4-АБ/КІ, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ«Кредитні ініціативи», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі за Договором кредиту № 500473375.

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019 - ІКІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500473375.

16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500473375.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2020 року, у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником - відмовлено.

Відповідні недоліки заяви виправлені та долучені документи в якості додатків, заявником долучено скановані витяги до вищезазначених договорів відступлення права вимоги.

Окрім того, єдиною аргументацією заперечення є те, що заявником не долучено повного тексту Договору факторингу № 4-АБ/КІ від 14.11.2016, з приводу чого повідомляємо наступне.

ч. 1 ст. 1083 ЦК України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, ухвалами судів першої інстанції у справах № 751/1438/15-ц від 24 червня 2021 року, № 751/2239/15-ц від 07 липня 2021 року, № 640/15639/21 від 13 липня 2021 року, № 640/15912/21 від 19липня 2021 року, № 751/10319/14 від 05 жовтня 2021 року, №751/10885/14 від 05 жовтня 2021 року, № 751/11712/14 від 12 жовтня 2021 року, № 225/4128/16-ц від 18 жовтня 2021 року, № 751/11732/14 від 18 жовтня 2021 року, №751/1322/15-ц від 18 жовтня 2021 року, № 751/12218/14 від 08 листопада 2021 року, № 751/12278/14 від 26 листопада 2021 року, № 370/2900/15-ц від "27" вересня 2021 року підтверджено можливість наступного відступлення права грошової вимоги за Договором факторингу № 4-АБ/КІ від 14.11.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа- Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

Із врахуванням ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставина наступного відступлення права грошової вимоги за Договором факторингу № 4-АБ/КІ від 14.11.2016 року не потребує доказування.

Повний текст договору наявний лише у сторін Договору факторингу № 4-АБ/КІ від від 14.11.2016 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Вердикт Капітал» не є стороною договору, а тому не в змозі отримати повний текст договору.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду справу передано головуючому судді Фроловій Н.М.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, до суду не з`явилися, від представника боржника надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.09.2017 року, позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк () заборгованість за кредитним договором № 500473375 від 01 квітня 2014 року в сумі 65773 /шістдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят три/ грн. 25 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 49966,99 грн.; заборгованість за відсотками 6389,18 грн., заборгованість по комісії 9417,08 грн.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.10.2020 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторону виконавчого провадження у цивільній справі № 219/11519/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в повному обсязі. Відмовляючи в заяві, суд, зокрема, виходив з того, що заявник як на підставу для заміни сторони виконавчого провадження посилається на Договір Факторингу від 21.06.2016 року №1, Договір Факторингу від 26.12.2018 року №2019-1КІ/Веста. Договір відступлення прав вимоги від 16.01.2019 року №16-01/19/. Однак з аналізу наданих на підтвердження правової позиції по заміні сторони виконавчого провадження заявником копій документів (договорів) не можливо встановити, що така заміна відбулася, оскільки: у копії витягу Договору Факторингу від 21.06.2016 року №1 відсутні дані щодо передачі боргу Боржника від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Кредиті ініціативи». Відповідно до ч. 1 ст. 1083 Цивільного кодексу України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, передача права вимоги за договором Факторингу від 26.12.2018 року № 2019-1КІ/Веста можливе лише у відповідності до ч 1. ст. 1083 Цивільного кодексу України. Дослідити можливість відступлення права вимоги та цим договором можливе лише після аналізу повного тексту договору Факторингу від 21.06.2016 року №1, повний текст якого відсутній. В договорі Факторингу від 26.12.2018 року №2019-1КІ/Веста також відсутня інформація щодо передачі права вимоги за боргами Боржника.

В ході розгляду цієї заяви, заявником надані договори про відступлення права вимоги з додатками до них (витягами) з яких вбачається наступне.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №4-АБ/КІ, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги щодо кредитних договорів, в тому числі щодо ОСОБА_1 згідно витягу з Додатку 1 до цього договору факторингу У п. 4.1 цього договору визначено, що фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги третім особам в рамках цього договору (т.2, а.с.56-57, 156-162).

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019 - 1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» право вимоги до боржників за договорами визначеними у Додатку 1-1 в тому числі щодо ОСОБА_1 . У п. 5.1 цього договору визначено, що фактор має право на наступне відступлення права вимоги третім особам та на передачу права вимоги в заставу (т.2, а.с.42-55).

16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за договорами , перелік яких міститься в Додатку 1-1 цього договору, в тому числі щодо ОСОБА_1 (т.2, а.с.29-41).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

За нормою ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

За частинами 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі і до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21 дійшла висновку про те, що враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Також, у вищевказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання на підставі (п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону №606-Х1У). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання судового рішення, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку та порушить принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів «верховенства права».

За нормою ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З поданої заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження не вбачається будь-яких даних про наявність відкритого виконавчого провадження або про його закриття чи завершення. Проте, як вбачається з матеріалів справи Артемівським міськрайонним судом Донецької області за вих.№219/11519/15-ц/30242/18 від 05.05.2018 р. було направлено ПАТ «Альфа банк» виконавчий лист разом з ухвалою про виправлення помилки, які отримані банком 16.05.2018 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.165-166), а отже, встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі вже сплинув.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

На підставі викладеного та керуючись стст. 55, 442 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі № 219/11519/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

На ухвалу може бути подано Апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 21 червня 2023 року.

Суддя: