КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Линник В.Я.
Єдиний унікальний номер справи № 367/4864/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7545/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (Служби автомобільних доріг у Київській області) на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Київській області про стягнення коштів,

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 06 грудня 2018 року о 19год 50 хв в Київській області в смт. Ворзель по вул. Медова, 49 на а/д Т-10-01 відбулась ДТП за участю автомобіля HONDA Accord д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження даного транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .

Встановлену правилами дорожнього руху швидкість Позивач не перевищував, будь-яких дорожніх знаків про наявність небезпеки на цій ділянці дорозі не було. Пригода була зареєстрована органами національної поліції.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2019 року по справі №369/16281/18 у настанні ДТП визнано винним ОСОБА_2 який на момент події був посадовою особою (начальником Києво-Святошинського ДЕУ), відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі, порушив правила, норми та стандарти утримання вказаної автомобільної дороги по вул. Медова, а саме - стан покриття не відповідає ДСТУ 3587-97, глибина вибоїни перевищує 6 см, тим самим порушив вимоги п.1.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Наявність в діях (бездіяльності) начальника Києво-Святошинського ДЕУ складу правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 335773, протоколом огляду місця події, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП що встановлено у постанові.

Позивач зазначав, що ділянка автодороги Т-10-01, вул. Медова в смт. Ворзель Київської області перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Київській області, згідно з договором експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, зокрема і даної ділянки дороги здійснює ДП «Київське обласне дорожнє управління». А безпосередньо ділянку автодороги, де трапилась пригода, обслуговує філія ДП «Київське обласне дорожнє управління» - «Києво-Святошинське ДЕУ», начальником якого є ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Київській області є Служба автомобільних доріг у Київській області. Тому причиною завдання шкоди стало невиконання Службою автомобільних доріг у Київській області вимог закону та свого обов`язку щодо ремонту й утримання доріг з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху.

Відповідно до висновку експертного дослідження 01-24/12 від 24 грудня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda Ассord 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП від 06 грудня 2018 року складає 57 807,73 грн. Крім того, витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження склали 2500,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з Служби автомобільних доріг в Київській області завдану майнову шкоду (вартість відновлювального ремонту) в розмірі 57807,73грн, 2500,00 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 840,80 грн судового збору.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Служби автомобільних доріг в Київській області на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду в розмірі 20 370,13 грн та судові витрати в розмірі 8 340,80 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, Служба автомобільних доріг в Київській області (наказом Держдавного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31 березня 2023 року №Н-118 перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Служба автомобільних доріг в Київській області не є належним відповідачем у справі. Вказує, що відповідальність за належне виконання робіт з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільної дороги державного значення Т-10-01, на якій 06 грудня 2018 року відбулась подія ДТП, оскільки Службою за укладеним нею Договором №53Д-18 від 13 лютого 2018 року відповідальність за його неналежне виконання покладалась на Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія України».

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення коштів у загальному розмірі 60 307 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 06 грудня 2018 року о 19год. 50хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який є посадовою особою, а саме начальником Києво-Святошинського ДЕУ, відповідального за утримання вулично-шляхової мережі, порушив правила та норми і стандарти утримання АДРЕСА_2 , а саме стан покриття не відповідає ДСТУ 3587-97, глибина вибоїни перевищує 6 см, що стало супутньою причиною скоєння ДТП за участю автомобіля HONDA Accord д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження даного транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_3 , тим самим порушив вимоги п.1.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП. (т. 1 а.с. 10-11)

Постановою Ірпінського міського суду Київської області по справі № 369/16281/18 від 12 березня 2019 року начальника Києво-Святошинського ДЕУ ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та закрито провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 25 березня 2019 року. (т. 1 а.с. 10-11)

Внаслідок ДТП, яке сталося через неналежне утримання вулично-шляхової мережі, порушення правил, норм та стандартів утримання АДРЕСА_2 , що і стало його супутньою причиною його настання, транспортному засобу марки Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 завдано механічні пошкодження, що підтверджується копією постанови Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2019 року по справі № 369/16281/18, копією протоколу огляду місця події від 06 грудня 2018 року, копією схеми наслідків ДТП, яке сталося 06 грудня 2018 року о 19 год 50 хв на а/д Т-10-01 Ворзель-Забуччя-Київ-Чоп, копією акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 06грудня 2018 року, копією пояснення ОСОБА_1 від 06 грудня 2018 року. (т. 1 а.с. 10-18)

Відповідно до експертного дослідження 01-24/12 від 24 грудня 2018 року, розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , власнику автомобіля HONDA Accord 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , унаслідок ДТП від 06 грудня 2018 року, станом на 06 грудня 2018 року, становить 20 370,13 грн. (т. 1 а.с. 20-45)

Службою автомобільних доріг у Київській області та Дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія України» було укладено Договір №53Д-18 від 13 лютого 2018 року з «Послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (територіальні) загального користування у Київській області: Баришівський район, Білоцерківський район, Богуславський район, Бородянський район, Володарський район, Згурівський район, Києво-Святошинський район, Макарівський район, Миронівський район, Обухівський район, Переяслав-Хмельницький район, Рокитнянський район, Сквирський район, Ставищенський район, Таращанський район, Тетіївський район, Фастівський район, Яготинський район», згідно якого ДП «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія України» надає послуги з експлуатаційного утримання зокрема а/д Т-10-01, в період часу коли сталося ДТП, що підтверджується копією Договору №53Д-18 від 13.02.2018 року з додатком № 1 до даного договору.(т. 1 а.с. 85-99)

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як визначено ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі .

Вимогами ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що має свої органи управління на місцях.

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами, що передбачено п.п. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги».

Відповідно до п. 3 ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць, належить серед іншого своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Частиною 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на, зокрема, безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Абзацом 7 ч. 1 ст. 16 цього Закону передбачено, що водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту та утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (на виконання Закону України «Про дорожній рух»), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Пунктом 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10 вересня 2014 року № 439 встановлено, що Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт З Положення).

Засновником ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є держава в особі Державної служби автомобільних доріг.

Пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Враховуючи викладене, вимоги статей 10, 13 Закону України «Про автомобільні дороги», ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», а також той факт, що між Службою автомобільних доріг в Київській області (замовник) та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (виконавець) укладено договір, відповідно до якого на виконавця покладено обов`язки з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання, зокрема і тієї ділянки дороги де відбулась пригода, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що нести відповідальність за спричинену позивачу шкоду має Служба автомобільних доріг.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року в справі № 554/13464/15-ц. та від 16 кваітня 2020 по справі № 904/5489/18.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач надав достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, і такі докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А тому позов в частині відшкодування матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , у розмірі 20 370,13 грн підлягає задоволенню, оскільки саме така сума майнової шкоди підтверджується експертним дослідженням 01-24/12 від 24 грудня 2018 року.

Крім того, оскількипозивачем понесено витрати на залучення експерта (проведення експертизи) у розмірі 2500 грн, на підтвердження яких долучено квитанцію №01-24/12 до прибуткового ордера від 24.12.2018р., згідно якого за висновок експерта 01-24/12 від 24.12.2018р. сплачено 2500 грн. (т. 1 а.с. 19), такі витрати також підлягають стягненню з відповідача.

Правильними є також висновки суду щодо стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу та на відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги повторюють доводи відзиву на позовну заяву, належна оцінка яким була надана судом першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (Служби автомобільних доріг у Київській області) залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова