Справа № 127/2434/22
Провадження № 22-ц/801/1025/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуСправа № 127/2434/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жукова Володимира Петровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про поділ спільного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 починаючи з 26.12.2014 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .

У шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що відповідач 25.09.2019 року підписав заяву про приєднання до публічного договору № APVI57874, відповідно до якої дав свою згоду на приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу з ТОВ «Автокредит Плюс». За цим договором відповідач отримав в лізинг автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Строк лізингу 60 місяців, щомісячні платежі та порядок їх сплати визначаються відповідно до додатку № 2 до Договору фінансового лізингу. Автомобіль був отриманий у лізинг для сім`ї. Станом на 01.01.2022 року відповідно до графіку лізингових платежів всього було сплачено спільних сімейних коштів у сумі 415 079,30 грн.

Оскільки після укладення договору лізингу матеріальний стан сім`ї погіршився, відповідач виїздив у відрядження до зони АТО/ООС по роду служби, вона для погашення ряду лізингових платежів була змушена укласти кредитні договори, а саме: 20.09.2019 року на суму 48 420,00 грн в АТ «Ідеа Банк», 11.09.2020 року на суму 40 734 грн в АТ «Ідеа Банк». Так як умови кредитування по вказаним договорам були важкі, для погашення цих кредитів та утримання сім`ї 21.01.2021 року уклала кредитний договір з АТ «ОТП Банк» на суму 140 476 грн.

Також зазначає, що 22.06.2019 року відповідач придбав мисливську гвинтівку Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 19 909,25 грн.

У зв`язку з вищенаведеним просить визнати спільним майном подружжя майнові права в розмірі 415 079,30 грн на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу майна подружжя за кожним по частці майнових прав в розмірі 415 079,30 грн на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майнових прав на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 207 539,50 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майна - мисливської гвинтівки Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_2 у розмірі 9 954,50 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майна - мисливської гвинтівки Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_3 у розмірі 9 954 гривні 50 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 99 гривень 55 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Жуков В.П. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи, просив оскаржуване рішення в частині відмови у визнанні спільним майном подружжя майнові праві скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже рішення суду в частині задоволених позовних вимог, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами 26.12.2014 року був зареєстрований шлюб, відповідний актовий запис № 65, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 від 26.12.2014 року.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 .

Згідно даних ЄДРСР рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2022 року в справі № 127/35671/21 позов задоволено частково. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26.12.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 65. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.12.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позову відмовлено.

29.05.2019 року ОСОБА_2 підписано заяву про приєднання до публічного договору № APVI57874, відповідно до умов якого ТОВ «Автокредит Плюс» передано ОСОБА_2 у лізинг автомобіль згідно специфікації, викладеної в додатку № 1, строком на 60 місяців.

Відповідно специфікації та акту приймання-передачі, що є додатком № 1 до Договору фінансового лізингу від 29.05.2019 року, предметом договору є автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартість якого становить 350 000 грн.

20.09.2019 року між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р51.12889.005722281 на суму 48 420,00 грн.

11.09.2020 між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р51.12889.005722281 на суму 40 734,00 грн.

21.04.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № на суму 14 0476,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час заборгованість по договору фінансового лізину, укладеного 29.05.2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Автокредит плюс», не погашена, право власності на автомобіль зареєстровано за лізінгодавцем, а тому це майно відповідно до положень ст. ст. 61, 69 СК України на даний час поділу не підлягає. Разом з тим, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки майна - мисливської гвинтівки Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_2 у розмірі 9 954,50 грн, суд зазначив, що мисливська гвинтівка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу, оскільки така була придбана ОСОБА_2 у власність під час зареєстрованого із ОСОБА_1 шлюбу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною 1 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Тобто, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) і договору купівлі-продажу транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання фінансового лізингу відповідачем було укладено в інтересах сім`ї.

Доказів, що на даний час заборгованість по договору фінансового лізину, укладеного 29.05.2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Автокредит плюс», достроково погашена, в матеріалах справи не міститься.

Лізинговий платіж це плата, яку здійснює лізингоодержувач за використання наданого йому в оренду майна (об`єкта лізингу) і яка встановлюється в розмірі, що забезпечує відшкодування його вартості і одержання лізингодавцем певного прибутку.

Тобто лізинговий платіж є нічим іншим як платою за користування наданим за договором фінансового лізингу автомобілем, а тому не можна вважати лізингові платежі майновими правами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що лізингові платежі були здійснені за рахунок коштів подружжя, проте укладення такого договору не призвело до виникнення у ОСОБА_2 права власності на транспортний засіб, що був переданий йому в користування, а тому правові підстави для стягнення із ОСОБА_2 половини сплачених подружжям лізингових платежів відсутні.

Доводи апеляційної скарги носять формальний характер, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жукова В.П. слід залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жукова Володимира Петровича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко