Справа № 191/200/23
Провадження № 2/191/49/23
29 травня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Твердохліб А.В.
за участю секретаря Яришевої Н.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,-
27.12.2022 року, через засоби поштового зв`язку, за зміненою територіальною підсудністю, до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області подано позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, яка зареєстрована судом 16.01.2023 року. В обґрунтування позову зазначено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 29.01.2019 року солдат військової служби за контрактом, терміном з 29 січня 2019 року по 28 січня 2022 року, ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29 січня 2019 року був призначений на посаду водія шостої гармати другого артилерійського взводу п`ятої артилерійської батареї другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , з 29.01.2019 року зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. За час проходження військової служби за контрактом солдату ОСОБА_1 Міністерством оборони України, в особі військової частини НОМЕР_1 , видано речове майно, згідно визначених норм, за накладною від 30.01.2019 року №143.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2019 року №34, військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , водія шостої гармати другого артилерійського взводу п`ятої артилерійської батареї другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до підпункту «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду) пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби в запас та визнано таким, що 13 лютого 2019 року справи та посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік. З 13 лютого 2019 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятий зі всіх видів забезпечення.
Відповідно до абзацу сім п.4 Розділу III Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
На момент виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунку №9 вартості утримання військового майна за недонос солдата ОСОБА_1 від 13.02.2019 року за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не закінчилися, всього на загальну суму 6319,17 грн.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2019 року, визначено утримати з солдата ОСОБА_1 кошти за недонос речового майна у розмірі 6319,17 грн. відповідно до довідки №9 від 13.02.2019 року.
Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військова частина НОМЕР_1 2019 р., з грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 стягнено грошові кошти в сумі 1532,03 грн. в якості відшкодування майнової школи завданої державі за речове майно, строки носіння якого не закінчилися, з урахуванням зносу.
З метою досудового врегулювання спору 25.05.2022 року за №2585 військовою частиною НОМЕР_1 на адресу відповідача було направлено листа про добровільне відшкодування заборгованості, однак у зв`язку з тимчасовою окупацією населеного пункту відповідача, даний лист не був прийнятий поштовим відділенням до відправки.
Станом на даний час, сума заборгованості солдата ОСОБА_1 перед державою, в особі Міністерства оборони України, за речове майно, строки носіння якого не закінчилися, складає 4787,14 грн.
В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на ст. 1166 ЦК України, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_2 , смт. Красний Кут, Антрацитівський р-н., Луганська обл.) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, в сумі 4787,14 грн, а також судовий збір у сумі 2481 грн. 00 коп. .
Представник позивача до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною.
Розгляд справи здійснено в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 29.01.2019 року військовослужбовця військової служби за контрактом рядового ОСОБА_1 , призначеного 29.01.2019 року на посаду водія шостої гармати другого артилерійського взводу п`ятої артилерійської батареї другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , з 29.01.2019 року зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та визначено вважати таким, з 29.01.2019 року справи та вказану посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.13)
Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №34 від 13.02.2019 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) № 31-РС від 13.02.2019 року у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду), визначено вважати таким, що справи та посаду здав 13.02.2019 року, і з цієї ж дати виключений із списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення, направлений на військовий облік до Шумського РВК Тернопільської області (а.с.12).
Згідно з пп.«е» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року (станом на дату виникнення спірних правовідносин), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.
Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 року, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Під час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 було наказано утримати грошові кошти за речове майно у сумі 6319 грн. 17 коп., що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2019 року №34, але відповідно до книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 було утримано частково кошти в сумі 1532 грн. 03 коп., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, тому згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань станом на 2022 рік, вбачається, що у військовій частині НОМЕР_1 за солдатом ОСОБА_1 рахується заборгованість за недонос речового майна на суму 4787 грн. 14 коп.
Таким чином, з нарахованої ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби заборгованості за недонос речового майна у загальному розмірі 6319 грн. 17 коп. з відповідача було утримано 1532 грн. 03 коп., а отже заборгованість у сумі 4787 грн. 14 коп. залишилася не відшкодованою.
Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, яка втратила чинність 31.10.2019 року (була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п. 1). Так, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за пп. «е» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через службову невідповідність, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позаяк судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 , після його виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не було відшкодовано в повному обсязі вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), на суму 4787 грн. 14 коп., суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у вказаному розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивачем були понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2481 грн, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 2481грн.
Керуючись ст.ст.12,13,19,81,141,247,259,263-265,274,279,280 ЦПК України, суд,
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), майнову шкоду в сумі 4787 (чотири тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 14 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), судовий збір у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя А. В. Твердохліб