Житомирський апеляційний суд
Справа №281/409/21 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Микитюк О.Ю., Радченка С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 281/409/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Винара Л.В. у смт Олевську,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною 23 років або припинення нею навчання, але не менше встановленого Законом мінімуму.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На тепер ОСОБА_3 є повнолітньою та після школи продовжує навчання на денній формі навчання в Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова. Вказала, що оскільки дочка навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, ніде не працює та не має будь-якого доходу, знаходиться на її (позивача) утриманні, тому потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач знаходиться у працездатному віці та зобов`язаний утримувати свою дочку ОСОБА_3 , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, проте на пропозицію добровільно сплачувати аліменти у зв`язку з навчанням дитини - відмовився добровільно допомагати повнолітній дитині. Виходячи із наведеного просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16.07.2021 та до припинення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_1 не має процесуальної правоздатності на звернення до суду із позовом, оскільки дочка ОСОБА_3 є повнолітньою та може самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав, будь якої довіреності на представництво її інтересів на ім`я позивачки (матері) вона не давала. Вказує, що судом не враховано, що з липня 2021 року він добровільно відраховує аліменти на період навчання дочки до червня 2024 року у розмірі розміру його грошового забезпечення, а з грудня 2022 року в розмірі 1/6 його грошового забезпечення. При цьому позивачем не надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати допомогу доньці. Наголошує, що він в добровільному порядку сплачував аліменти, проте, стягуючи аліменти за минулий період вказані обставини судом не враховані. Крім того судом стягнуто завищений розмір аліментів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в заявленому позивачем розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідач відмовився в добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Наголошує, що протягом 2021-2022 років вона сама сплачувала за навчання, гуртожиток дочки та надавала їй посильну матеріальну допомогу, проте вказаних коштів ОСОБА_4 не вистало, а тому дочка потребує матеріальної допомоги батька. Доказів того, що відповідач сплачує аліменти на іншу дитину та має інших утриманців в матеріалах справи немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка досягла повноліття, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Із довідки Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова № 8985 від 17.06.2021 вбачається, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024 (а.с.3).

Відповідно до довідки Олевської міської ради Житомирської області № 3040 від 30.06.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на утриманні ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 5).

З наявних в матеріалах справи довідок за № 01-4/1086 від 08.11.2022 року, № 01-4/875 від 25.08.2022 року, № 01-4/876 від 25.08.2022 року, виданих Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області вбачається, що ОСОБА_2 працює в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області на посаді заступника начальника відділу та його заробітна плата за винятком аліментів за період за 01 липня 31 грудня 2021 року склала 88 997, 47 грн, за період з 01 січня по 31 липня 250 008, 92 грн, з 01 травня 2022 року по 31 жовтня 2022 року 256 681, 27 грн (а.с.29-31).

Із вказаних довідок також вбачається, що за відповідні періоди із нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_2 були відраховані аліменти у сумах 26 837, 87 грн, 36 273, 48 грн, 32 892, 55 грн відповідно.

Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми доходів на утримання податків станом на 10.02.2023 підтверджено, що ОСОБА_3 з 1 кварталу по 3 квартал 2022 року доходи не отримувала (а.с. 67).

З наданих позивачем квитанцій про перерахування коштів вбачається, що нею протягом 2021-2022років перераховувались кошти на рахунок Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова за навчання дочки ОСОБА_3 , Також наявні квитанції про перерахування коштів дочкою ОСОБА_3 на рахунок Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова за навчання та проживання протягом 2021-2023 років.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що їх спільна із відповідачем донька потребує матеріальної допомоги батька в розмірі 1/3 усіх видів доходу відповідача, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що з огляду на те, що ОСОБА_3 , після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки та врахував, що відповідач офіційно працює та має стабільний дохід.

Колегія суддів зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що донька сторін будь-якого доходу не має (зокрема вона не отримує стипендію), не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, а також те, що вона перебуває на повному утриманні матері.

Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, вказані витрати є доведеними.

Встановивши, що дочка сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання факультету політології та права Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 , який є працездатною особою, має можливість надавати дочці таку допомогу, інших утриманців не має, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Проте, визначаючи розмір аліментів в 1/3 частці від заробітку (доходу) відповідача суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач (мати) сплачує за навчання та гуртожиток ОСОБА_1 . Водночас доказів на підтвердження вартості інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, конкретної вартості проживання в гуртожитку та навчання, тощо), позивач не надала.

Таким чином доводи позовної заяви в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, позивачем не надано.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу на розмір отримуваного відповідачем заробітку.

Так, із довідки ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області від 06.04.2023 № 01-4/534 вбачається, що ОСОБА_2 щомісяця отримує грошове забезпечення (заробітну плату) та додаткову винагороду (а.с. 95). Зокрема із лютого 2023 року розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 збільшився з 21 661, 10 грн до 31 343, 00 грн, а грошова винагорода становить 30 000 грн. Отже заробіток відповідача за місяць складає 61 343 грн.

Таким чином, розмір аліментів, присуджених судом першої інстанції, у грошовому виразі буде становити 20 447, 67 грн щомісяця. Хоча обрахунок наведено із сум без вирахування податків і зборів, проте частка аліментів все одно є значною.

Разом з тим закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому встановивши значний розмір доходу відповідача, який може вимірюватись десятками тисяч гривень, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів стягуваних з платника, яка при певних обставинах може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (в редакції чинній на момент розгляду апеляційної скарги), прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 684 гривень.

Таким чином, визначений судом першої інстанції розмір аліментів більш як сім разів перевищує прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб, в той час як доказів необхідності на утримання дитини саме такого розміру коштів суду не надано.

Враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач у добровільному порядку за попередньою домовленістю надавав фінансову допомогу на утримання дитини не можуть бути враховані при постановленні судового рішення, оскільки добровільне надання фінансової допомоги не позбавляє обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що законодавством передбачено, що домовленість батьків про сплату аліментів на дитину має бути оформлена саме у вигляді письмового нотаріально посвідченого договору, як то передбачено положеннями ст. 189 СК України, але зазначений договір в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання; безпосередньо дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки матеріалами справи доводиться, що дочка сторін перебуває на утриманні і проживає з матір`ю, тому ОСОБА_1 мала право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, тому заперечення відповідача в апеляційній скарзі в цій частині є безпідставними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вище наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року змінити, зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з навчанням, з 1/3 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді