Справа № 466/5177/23
Провадження № 2/466/1578/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з- Лелик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві приватної спільної сумісної власності, встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

за участю представника позивача адвоката Брони М.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ :

19.05.2023 адвокат Брона Мар`яна Василівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року серії НОМЕР_1 , виданого ВАТ «Львівський інструментальний завод» на підставі розпорядження №31 від 11.11.2002 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визначити, що ОСОБА_1 належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року серії НОМЕР_1 , виданого ВАТ «Львівський інструментальний завод» на підставі розпорядження №31 від 11.11.2002 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року, виданого ВАТ «Львівський інструментальний завод» на підставі розпорядження № 31 від 11.11.2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на майно зокрема належна йому на праві власності частка у квартирі АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно тексту все своє майно заповідав сину ОСОБА_2 . Враховуючи той факт, що на момент смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_1 була пенсійного віку, така мала право на обов`язкову частку у спадковому майні та успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 1/18 частину квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.01.2022 року, а син ОСОБА_2 успадкував 5/18 частин спірної квартири.

Маючи намір розпорядитись належною їй часткою у квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса, однак нотаріусом було повідомлено, що її частка у праві спільної сумісної власності на квартиру згідно свідоцтва про право власності від 05.08.2003 року не виділена, та, окрім того, зазначено, що їй необхідно підтвердити належність їй свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року, оскільки на такому відсутня печатка органу приватизації.

Позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки в позасудовий спосіб вирішити дану проблему позбавлена можливості внаслідок того, що орган приватизації, який видавав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , ліквідований, а відповідач ухиляється від укладення нотаріально-посвідченого договору про визначення часток у спільній сумісній власності.

Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 19.05.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив при постановленні рішення врахувати подані ним документи та визначити за ним розмір частки на підставі свідоцтва.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи №466/5177/23, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить такого.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Суд встановив та підтверджено письмовими доказами наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 05.08.2003, видане ВАТ "Львівський інструментальний завод", квартира АДРЕСА_1 приватизована та належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 /арк.спр.5-6/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2022 ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкувала 1/6 частини майна. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 /арк.спр.7/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.01.2022 ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 5/6 частини майна. Спадщина, на яку в указаній частині видано це свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, що співвласник спірної квартири ОСОБА_3 помер і його 1/3 частку успадкована дружиною та сином, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/3 частці.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 7 Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року, виданого ВАТ «Львівський інструментальний завод» на підставі розпорядження № 31 від 11.11.2002 року, підтверджується витягом № 1172937 про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 від 05.08.2003 року, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, а відсутність печатки органу приватизації на свідоцтві перешкоджає реалізувати майнові права.

Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для позивача юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових його прав, зокрема для реалізації майнових прав.

При цьому у відзиві на позовну заяву адвокат не зазначає про існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників спірної квартири. Сама по собі незгода відповідача з позовом не може бути підставою для не визначення йому частки у майні.

Так, суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року серії НОМЕР_3 , виданого ВАТ «Львівський інструментальний завод» на підставі розпорядження № 31 від 11.11.2002 року на квартиру АДРЕСА_1 співвласникам майна: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Визначити частку за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 у квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 1/3 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року, виданого ВАТ «Львівський інструментальний завод» на підставі розпорядження № 31 від 11.11.2002 року.

Визначити частку за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 у квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 1/3 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2003 року, виданого ВАТ «Львівський інструментальний завод» на підставі розпорядження № 31 від 11.11.2002 року.

Припинити право спільної сумісної власності.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлений 27.06.2023 року.

Суддя П. С. Невойт