ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/616/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №450/984/21 Категорія: 304090000 Акулов Є.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарГончар Н.І., Новіков О.М. Широкова Г.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Синеджука С.В. на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.02.2023 (повний текст складено 03.03.2023, суддя в суді першої інстанції Акулов Є.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н.В., про стягнення боргу зі спадкоємця позичальника за договором позики,

в с т а н о в и в :

у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 560000,00 грн. в межах вартості майна, одержаного у спадщину, мотивуючи про те, що він 01.11.2016 надав у борг батькові відповідача грошові кошти в сумі 560 000 грн., на строк до 01.11.2020. Проте 17.07.2020, до спливу строку дії договору, позичальник помер. У розписці позичальник гарантував повернення позики належним йому нерухомим майном в с. Боровиця, земельними ділянками та будинком. Нотаріусу за місцем відкриття спадщини позивачем направлено вимогу щодо повернення боргу до спадкоємців позичальника. Спадщину після смерті батька прийняв відповідач, проте виконати зобов`язання за спадкодавця відмовився, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.02.2023 позовні вимоги у справі задоволено повністю. Суд першої інстанції погодився з обґрунтованістю доводів позивача у справі про наявність у відповідача обов`язку погасити заборгованість його батька в межах вартості отриманого у спадок майна позичальника.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Синеджук С.В. подав 21.03.2023 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. В обґрунтування вказано на те, що суд проігнорував можливість підробки розписки з приводу чого 01.10.2022 відкрито відповідне кримінальне провадження. Відповідач не знав про входження до спадкового майна заборгованості за розпискою. У даній справі не доведено наявність правовідносин, які б ґрунтувалися на договорі позики, адже позичальник був забезпеченою людиною та гроші позичати не мав потреби. Одночасно, позивач навпаки мав потребу в коштах, так як не мав значних прибутків. Суд проігнорував необхідність допиту свідків. На час розгляду справи представник відповідача за станом здоров`я не мав можливості взяти участь в судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно розписки від 01.11.2016 (а.с.46 т.2) ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 560 тис. грн. готівкою, терміном на чотири роки та зобов`язався повернути борг до 01.11.2020. Вчасне повернення боргу гарантує своїм майном в с. Боровиця, - будинком та земельними ділянками.

Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11 т.1).

Відповідач є сином боржника та його єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою та отримавши три свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок, площею 1,5585 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:001:0005, та площею 0,2028 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:01:002:1441, а також грошових вкладів на суму 13651,27 грн. (а.с.18-19 т.2), що збігається із даними реєстру щодо належного нерухомого майна (а.с.15-24 т.1).

Згідно довідки нотаріуса (а.с.17 т.2) 12.01.2021 (тобто в межах 6-ти місяців з часу відкриття спадщини) за вх. №16/02-14 надійшла кредиторська вимога від позивача ОСОБА_1 на суму 560 тис. грн. (а.с.13 т.1), з якою ознайомлений представник спадкоємця ОСОБА_4 .

Оскільки на даний час заборгованість за договором позики спадкоємцем позичальника не погашена, спадкодавець звернувся до суду з даним позовом.

Такими є фактичні обставини, встановлені судом при розгляді цієї справи. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі мають таке правове регулювання.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Також за положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Крім того, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто заборгованість по договору позики входить до складу спадщини позичальника.

Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 1281 ЦК України після смерті позичальника спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини третьої статті 1269 ЦК України).

Далі, згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За обставин цієї справи позивач звернувся до нотаріуса із претензією до спадкоємця боржника (відповідача) у порядку та строки, передбачені статтею 1281 ЦК України, а тому відповідач відповідно до приписів статті 1282 ЦК України зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, в разі їх обґрунтованості, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні правові висновки відображено в постановах ВС від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц.

Також вартість майна, яке у ході спадкування після позичальника перейшло у власність до відповідача ОСОБА_2 , поза розумним сумнівом перевищує заявлену до стягнення у справі суму заборгованості, при цьому сам відповідач, в свою чергу, доказів вартості успадкованого ним майна суду не надав та, відповідно, не спростував належним чином той факт, його вартість є меншою, ніж борг спадкодавця. Хоча згідно до сформульованого висновку ВС, викладеного в постановах № 640/6274/16-ц від 18.09.2019 та № 615/473/20 від 24.11.2021, в яких Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Аналогічний висновок викладено у постанові ВС від 23.02.2022 у справі №756/7022/18.

Враховуючи викладене вище правове регулювання спірних правовідносин, а також обставини, встановлені при розгляді цієї справи, а саме факт одержання ОСОБА_3 у позику від позивача коштів, строк повернення яких настав, та входження до складу спадщини позичальника зобов`язання по поверненню позичених коштів, яку прийняв відповідач у справі, достатність успадкованого майна для погашення наявної заборгованості, що сторонами справи під сумнів не ставиться, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому слід відхилити апеляційні посилання скаржника на те, що існує можливість підробки розписки з приводу чого 01.10.2022 відкрито відповідне кримінальне провадження, адже за приписами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У разі встановлення при здійсненні відповідного кримінального провадження вчинення певною особою кримінального правопорушення, пов`язаного з фальсифікацією доказів, які покладені в основу вирішення спору про стягнення заборгованості у даній справі, сторони матимуть змогу порушувати питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у порядку, визначеному ст. 423 ЦПК України.

Крім того, сторони справи не ставили під сумнів справжність підпису на розписці позичальника та з приводу призначення відповідної судової експертизи до суду не зверталися.

Не можна погодитися з доводами скаржника про те, що відповідач не знав про входження до спадкового майна заборгованості за розпискою, адже відповідну претензію кредитора було вручено нотаріусу, чим дотримано кредитором вимоги ст. 1281 ЦК України, та нотаріус мав довести та, за обставинами даної справи, довів до відома позичальника про наявність відповідних претензій кредиторів спадкодавця.

Також апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що у даній справі не доведено наявність правовідносин, які б ґрунтувалися на договорі позики, так як позичальник був забезпеченою людиною та гроші позичати не мав потреби, оскільки такі міркування є припущеннями та не є перешкодою для укладення того чи іншого договору за наявності для того відповідної волі сторін ст. 6 ЦК України.

Апеляційний суд оцінює критично доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не допитав ряд свідків, адже скаржником не обґрунтовано, яким саме чином їх показання могли вплинути на правильність вирішення спору у справі. Крім того, можливість обґрунтування свідками майнового стану позичальника, про що зазначає скаржник, суті правовідносин сторін не стосується, адже такі обставини не є перешкодою для укладення правочину.

Вказівка скаржника на те, що на час розгляду справи представник відповідача за станом здоров`я не мав можливості взяти участь в судовому засіданні, враховуючи можливість навести свої міркування щодо заявлених у справі вимог у тому числі при апеляційному перегляді справи, на правильність вирішення спору судом не впливає.

Слід прийняти до уваги, що за правовим висновком ВС у постанові від 12.11.2020 у справі №154/3443/18 наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Інших доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції в цій справі подана відповідачем апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.02.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.02.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н.В., про стягнення боргу зі спадкоємця позичальника за договором позики залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 24.05.2023.

Суддя-доповідач

Судді