ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4225/23 Справа № 932/7760/20 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, припинення права власності та скасування запису про право власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, припинення права власності та скасування запису про право власності.

В обґрунтування позовних вимог, яку уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилався на те, що він та відповідач ОСОБА_1 є рідними братами та синами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що він та його брат ОСОБА_1 успадкували після матері ОСОБА_3 майно у рівних частках, а саме: земельну ділянку та будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га. Також, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ДП Д*№015954 ОСОБА_3 належало право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0153 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на праві постійного користування, тому право на неї також набуто її синами у рівних частках. Однак, 24 липня 2019 року Дніпровською міською радою було прийнято рішення №97/47 "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)". Позивач вважає, що цим рішенням Дніпровської міської ради спірну земельну ділянку передано у власність ОСОБА_1 , чим порушено його право власності. Позивач ОСОБА_2 вказує, що звертався до Дніпровської міської ради із заявами про надання йому спірної земельної ділянки, проте такі звернення були проігноровані. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним рішення Дніпровської міської ради №97/47 від 24 липня 2019 року щодо встановлення права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:292:0014 за ОСОБА_1 ; припинити право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку; скасувати запис про право власності №32753487 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48167415 від 09 серпня 2019 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 . Визнано недійсним рішення Дніпровської міської ради №97/47 "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)". В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 681грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду від 17 січня 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Дніпровської міської ради просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на необгрунтованість рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У постанові у справі №609/1231/19 Верховний Суд підкреслив, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦКУ).

Відповідно до ч.1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно з ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; є) примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 ст. 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У справі встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є матір"ю позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*№7043, виданого Дніпропетровської міською радою народних депутатів Дніпропетровської області 03 червня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №011406, кадастровий номер :02:292:0013, належала земельна ділянка розміром 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.11).

Також за життя ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДП Д*№015954 від 15 червня 1998 року, належало право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0153 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.19, 20).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 червня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-5260, позивач ОСОБА_2 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частку майна, яке складається із 45/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . на вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок А-1, шл/бет, житловою площею 41,2 кв.м., загальною площею 79,4 кв.м., сарай Б, цег; сарай Г, дощ; навіс Д, мет.сіт.; споруди№1-6, І; гараж літ.В. Свідоцтво видано на 9/40 частини житлового будинку ОСОБА_2 , на інші 9/40 частини - ОСОБА_1 (т.1 а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 червня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-5261, позивач ОСОБА_2 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частку майна, яке складається із земельної ділянки, розміром 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Свідоцтво видано на 1/2 частину земельної ділянки ОСОБА_2 , на іншу 1/2 частину - ОСОБА_1 (т.1 а.с.11).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2012 року у справі №2-231/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки в натурі,зокрема, розділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в натурі земельну ділянку, площею 1000,00 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до варіанту №1 висновку №33-12 експертно-будівельного дослідження від 01.02.2012 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, виділивши: ОСОБА_1 1/2 площі земельної ділянки - 500,00 кв.м. (на плані визначена в зелений колір); ОСОБА_2 1/2 земельної ділянки, площею 500 кв.м. (на плані визначена в бежевий колір) (т.1 а.с.13-16).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2012 року залишено без змін (т.2 а.с.35, 36).

Таким чином, між сторонами існує тривалий спір з приводу користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яку успадкували у відповідних частках сторони у справі.

24 липня 2019 року Дніпровською міською радою було прийнято рішення №97/47 "Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , площею 0,0153 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)" (т.1 а.с.185).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 вказав, що оскаржуваним рішенням Дніпровської міської ради спірну земельну ділянку передано у власність ОСОБА_1 , чим порушено його право власності.

Встановлено, земельна ділянка площею 0,0153 га з призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві постійного користування за життя ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є синами померлої, у встановленому законом порядку прийняли спадщину після її смерті, та вказана земельна була успадкована сторонами у справі.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки оскаржене рішення Дніпровської міської ради №97/47 порушує права позивача.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість позовних вимог позивача, відсутність підстав для їх задоволення є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності рішення суду, неправильного застосування судом норм матеріального є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2023 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова