КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №756/6370/22
номер провадження №22-ц/824/5232/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Оболонського районного суду міста Києва Яценко Н.О.,

у цивільній справі №756/6370/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» за результатами розгляду якого просила стягнути заборгованість у розмірі 95 097 грн. та 3 % річних у сумі 390 грн. 81 коп.

В обґрунтування позову зазначаючи, що 01 лютого 2022 року між сторонами укладено договір № 39РП/02/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт», відповідно до п. 8.1 якого, вартість послуг становить 75 497 грн. Відповідно до п.1.2 додаткової угоди № 1 від 01 лютого 2022 року до вказаного договору, медичний заклад за побажанням пацієнта ОСОБА_1 призначив лікаря ОСОБА_2 для індивідуального проведення її пологів. На виконання вимог вищевказаного договору та угоди, 01 лютого 2022 року позивач сплатила на користь відповідача кошти у загальній сумі 95 097 грн., проте послуги передбачені договором не отримала з вини відповідача, оскільки цей медичний заклад призупиняв свою діяльність та відновив її лише 08 квітня 2022 року, після дати народження нею дитини. 15 червня 2022 року позивач надіслала на електронну адресу відповідача заяву з вимогою про повернення коштів, яка останнім виконана не була. Враховуючи наведене, вважала, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) в загальному розмірі 93 297 грн., 3 % річних в розмірі 383 грн. 41 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 973 грн. 61 коп.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення яким залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався, що є обставиною непереборної сили (форс-мажорні обставини) та унеможливило виконання скаржником своїх обов`язків за договором № 39РП/02/2022 від 01 лютого 2022 року. Листом Торгово-Промисловою палатою України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1. підтверджено, що агресію російської федерації можна віднести до форс-мажорних обставин. З 06 березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» вимушено призупинило роботу та не приймало пацієнтів до 01 вересня 2022 року включно. Таким чином, договір № 39РП/02/2022 від 01 лютого 2022 року припинив свою дії з вини позивача, оскільки ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» не могло виконати умови договору у зв`язку з обставиною непереборної сили, а пацієнт провела пологи у іншому лікувальному закладі.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення коштів за договором, суд першої інстанції виходив з того, що загальна вартість послуг за договором № 39РП/02/2022 та додатковою угодою від 01 лютого 2022 року, укладеними між сторонами, становить 93 297 грн. Пунктом 10.1 договору передбачено право позивача відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору.Оскільки позивач відмовилася від договору в односторонньому порядку, відповідач зобов`язаний повернути їй кошти у сумі 93 297 грн. В свою чергу, кошти у сумі 1 800 грн., які позивач також просила стягнути з відповідача, є вартість страхового платежу, повернення якого, не передбачено умовами договору.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 укладено договір № 39РП/02/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт», відповідно до умов якого медичний заклад зобов`язався надати пацієнту медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта згідно діючих нормативних документів та стандартів у галузі охорони здоров`я, а пацієнт зобов`язується прийняти і сплатити послуги на умовах договору.

Згідно п. 8.1 договору, вартість послуг наданих за цим договором становить 75 497 грн.

Пунктами 9.3, 9.4 договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і, що перешкоджають сторнам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.

Відповідно до п. 10.1 договору, він може бути достроково припинений, зокрема, з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. У цьому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта, при цьому, пацієнту на його вимогу повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичної допомоги.

Згідно п. 11.2 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами із врахуванням вимог п. 8.4 договору і діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. (а.с. 11-18).

Додаток № 4 підписаний ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 01 лютого 2022 року містить перелік послуг, що входять до вартості пакету «Комфорт» (а.с. 24).

01 лютого 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, відповідно до умов якої, за побажанням пацієнта останній призначено лікаря ОСОБА_3 для індивідуального проведення пологів пацієнта. Дана послуга сплачується пацієнтом додатково, у сумі 19 600 грн. (а.с. 29-32).

01 лютого 2022 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003319. Сума страхового платежу становить 1 800 грн. (а.с. 30-32).

01 лютого 2022 року ОСОБА_1 на виконання умов договору № 39РП/02/2022 від 01 лютого 2022 року сплатила на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти у сумі 75 497 грн., з яких, 1 800 грн. є страховим платежем, що підтверджується чеком № 27592 від 01 лютого 2022 року (а.с. 07).

01 лютого 2022 року ОСОБА_1 на виконання умов додаткової угоди від 01 лютого 2022 року сплатила на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти у сумі 19 600 грн., що підтверджується чеком № 27593 від 01 лютого 2022 року (а.с. 08).

15 червня 2022 року ОСОБА_1 направила на електронну адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» заяву про повернення коштів сплачених на виконання умов договору та додаткової угоди № 1 від 01 лютого 2022 року (а.с. 09-10).

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, позивач народила дитину у іншому медичному закладі, ніж ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

У листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору (а.с. 54).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 01 лютого 2022 року між сторонами укладено договір № 39РП/02/2022 відповідно до умов якого, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» зобов`язалося надати ОСОБА_1 медичну допомогу, яка полягає у веденні її пологів, а остання, в свою чергу, зобов`язалася прийняти і сплатити послуги на умовах договору.

Того ж дня між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до умов якої, за побажанням пацієнта останній призначено лікаря ОСОБА_3 для участі в проведенні пологів пацієнта.

На виконання умов вищевказаних договору та угоди, позивачем сплачено кошти у загальному розмірі 93 297 грн.

Пунктом 10.1 договору передбачено право позивача на його дострокове припинення з ініціативи пацієнта та повернення у зв`язку з цим коштів сплачених за договором.

15 червня 2022 року ОСОБА_1 направила на електронну адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» заяву про повернення коштів сплачених на виконання умов договору та додаткової угоди № 1 від 01 лютого 2022 року, що свідчить про її намір припинити дію договору, що передбачено умовами п. 10.1 договору. Разом з тим, сплачені позивачем кошти повернуті не були.

Отже, в даному випадку, позивачем заявлено вимоги про повернення коштів у зв`язку з припиненням зобов`язання на умовах, передбачених договором.

При цьому, оскільки за договором № 39РП/02/2022 від 01 лютого 2022 року та додатковою угодою № 1 до договору, позивачем сплачено кошти у загальному розмірі 93 297 грн., та повернення яких, у разі припинення дії договору, передбачено його умовами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів саме у сумі 93 297 грн.

Надаючи оцінку доводам скаржника щодо причин невиконання умов договору, колегія суддів погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Колегія суддів також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Проте, обставини непереборної сили, відповідно до ст. 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, але не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних, суд першої інстанції виходив із неналежного виконання відповідачем умов договору щодо повернення позивачу коштів у сумі 93 297 грн. на вимогу останньої.

Однак, погодитися з вказаним висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Встановлено, що наявність обставин непереборної сили, зокрема воєнних дій за фактом агресії росії, підтверджена листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, який надавав відповідач до суду першої інстанції.

Крім того, факт агресії росії проти України є загальновідомим і не потребує доведення.

З огляду на зазначене, підстави для стягнення з відповідача 3 % річних у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, відсутні.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач за результатами її розгляду просив залишити позовну заяву без розгляду. В той же час, доводи апеляційної скарги не містять в собі посилань на правові підстави щодо таких вимог з урахуванням положень ст. 377 ЦПК України.

В той же час, при перегляді справи, апеляційним судом було встановлені зазначені вище порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які вказують на обставини щодо скасування рішення, а відтак враховуючи положення ч. 4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 3% річних підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового судового рішення, про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 6 грн. 09 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених положеннями п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» задовольнити частково.

РішенняОболонського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року в частині задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення на користь ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 383 грн. 41 коп., скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

В іншій частині рішення суду, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» судовий збір у сумі 6 грн. 09 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених положеннями п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: