ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2023 року м. Кропивницький

справа № 401/2379/21

провадження № 22-ц/4809/641/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Кіровоградгаз»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Баранчука Юрія Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року у складі судді Андріянової С. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі ВАТ «Кіровоградгаз»), яке в подальшому змінило свою назву на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Кіровоградгаз» (далі АТ «Кіровоградгаз») та з урахуванням позовної заяви в новій редакції просила зобов`язати відповідача скасувати заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 2 439 грн 08 коп.

Позовна заява мотивована тим, що в серпні 2021 року позивач одержала від ВАТ «Кіровоградгаз» рахунок за послуги з розподілу природного газу в сумі 2 439 грн 08 коп.

ОСОБА_1 зазначала, що жодних заяв-приєднання до умов договору постачання природного газу від відповідача не отримувала, а договір на постачання природного газу ніде не бачила та не читала, ніякої сплати на розподіл природного газу не проводила.

До позивача ніхто не приходив і акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін не складався, що свідчить про відсутність між нею та АТ «Кіровоградгаз» укладеного договору про надання послуг.

Оскільки, відповідач не мав права нараховувати їй заборгованість за послуги з розподілу природного газу, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ «Кіровоградгаз» про захист прав споживачів відмовлено повністю за безпідставністю вимог.

Судові витрати у справі віднесено за рахунок держави.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач, як споживач природного газу оплатила послуги з розподілу природного газу в серпні 2021 року в розмірі 300 грн, факт споживання природного газу не заперечує, надавала в законний спосіб інформацію про споживання природного газу, 04 серпня 2017 року підписала Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, тим самим ОСОБА_1 вчинила дії, які засвідчують укладення та існування між сторонами у справі договору розподілу природного газу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Баранчук Ю. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначала, що жодних заяв-приєднання до умов договору постачання природного газу не отримувала і ніякої оплати за розподіл природного газу не здійснювала.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник ОСОБА_1 повідомив суд про те, що 300 грн за послуги з розподілу природного газу були сплачені помилково, проте, суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання щодо долучення до матеріалів справи документу про сплату.

ОСОБА_1 ніяких документів, які були надані АТ «Кіровоградагаз» до відзиву на позов, не підписувала та інформації про об`єми споживання природного газу не надавала.

З метою вивчення наданих відповідачем документів та надання пояснень з приводу них, преставником позивача було заявлено клопотання про оголошення у справі перерви, проте, суд першої інстанції відмовив в задоволенні вказаного клопотання.

В ході судового розгляду не допитано відповідача щодо отримання інформації про об`єми спожитого ОСОБА_1 природного газу, а також не отримано пояснення позивача із зазначених питань.

Короткий зміст вимог відзиву на апеляційну скаргу

Від АТ «Кіровоградгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить залишити рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду проведеного в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та її представник адвокат Баранчук Ю. В. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник АТ «Кіровоградга» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Від ОСОБА_2 , яка представляє інтереси АТ «Кіровоградгаз» надійшло клопотання, в якому вона просить перенести розгляд справи у зв`язку з тим, що вона не може прибути в судове засідання через теиторіальну віддаленість від місця знаходження суду, де проводитиметься засідання.

При цьому, звертаючись до суду із клопотанням про перенесення розгляду справи, представник відповідача, посилаючись на та неможливість прибути в судове засідання, не надала жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

Враховуючи викладене, суд не визнає наведені представником відповідача причини неявки в судове засідання поважними, а тому клопотання про перенесення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суд визнає неповажними, інші підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд вирішив розглядати справу без його участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка та є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 12 жовтня 2005 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення ВАТ «Кіровоградгаз» адресованого споживачу ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за липень 2021 року по особовому рахунку НОМЕР_1 , станом на 31 липня 2021 року, заборгованість за послуги з розподілу природного газу становить 2 439 грн 08 коп.

Згідно довідки про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком НОМЕР_1 за період з 2020-2022 роки, вбачається, що 05 серпня 2021 року мала місце одноразова сплата за послуги з розподілу природного газу в сумі 300 грн.

Згідно реєстру на зняття показників лічильника та проведення інструктажу населенню з безпечного користування побутовими газовими приладами та апаратами за 12 червня 2020 року, 17 листопада 2020 року, 12 січня 2021 року, 19 березня 2021 року, 11 травня 2021 року, 14 вересня 2021 року встановлено, що споживач ОСОБА_1 надавала представникам ВАТ «Кіровоградгаз» показники лічильника та підтверджувала їх власним підписом.

Згідно Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 04 серпня 2017 року, ОСОБА_1 підписала вказаний Акт, тим самим визначила з ВАТ «Кіровоградгаз» межу балансової належності між газовими мережами Оператора ГРМ та побутовим споживачем за адресою: вул. Гетьмана П. Сагайдачного, 46 в м.Світловодськ.

Пунктом 6 вказаного Акту визначено, що даний акт є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ і побутовим споживачем, та складений у 2-х примірниках.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада

2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 12 жовтня 2005 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за АДРЕСА_2 (а. с. 3-5).

Повідомленням ВАТ «Кіровоградгаз» адресованого споживачу ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується, що за липень 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , станом на 31 липня 2021 року, заборгованість за послуги з розподілу природного газу становить 2 439 грн 08 коп (а. с. 3).

Згідно довідки про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 2020-2022 роки, вбачається, що 05 серпня 2021 року мала місце одноразова сплата за послуги з розподілу природного газу в сумі 300 грн (а. с. 29-30, 43-44).

Відповідно до реєстру на зняття показників лічильника та проведення інструктажу населенню з безпечного користування побутовими газовими приладами та апаратами за 12 червня 2020 року, 17 листопада 2020 року, 12 січня 2021 року, 19 березня 2021 року, 11 травня 2021 року, 14 вересня 2021 року споживач ОСОБА_1 надавала представникам ВАТ «Кіровоградгаз» показники лічильника та підтверджувала їх власним підписом (а. с. 31-36, 45-50).

Згідно Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 04 серпня 2017 року, ОСОБА_1 підписала вказаний Акт, ти самим визначили з ВАТ «Кіровоградгаз» межу балансової належності між газовими мережами Оператора ГРМ та побутовим споживачем за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 64).

Пунктом 6 вказаного Акту визначено, що даний акт є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ і побутовим споживачем, та складений у 2-х примірниках.

З аналізу наданих сторонами доказів та встановлених судом обставин вбачається, що АТ «Кіровоградгаз» є оператором газорозподільної системи, а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , якій присвоєно номер особового рахунку.

Акцептування позивачем договору про розподіл природного газу, а отже, і факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов зазначеного договору відбулось шляхом вчинення нею дій, зокрема щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 , оплатою послуги з розподілу природного газу в серпні 2021 року в розмірі 300 грн та підписанням Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 04 серпня 2017 року, а тому між сторонами виникли договірні правовідносини, оформлені шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21 (провадження № 61-20726св21).

За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи спір, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивача не порушено та відповідно обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач жодних заяв-приєднання до умов договору постачання природного газу не отримувала, з огляду на те, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є саме оплата послуг розподілу природного газу позивачем, фактичне його споживання, підписання Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, тобто вчинення дій, які засвідчують її бажання укласти договір розподілу природного газу.

Посилання ОСОБА_1 про те, що вона ніяких документів, які були надані АТ «Кіровоградагаз» до відзиву на позов, не підписувала та інформації про об`єми споживання природного газу не надавала, є безпідставними оскільки позивачем у встановлену процесуальним законодавством порядку не спростовано факт підписання реєстрів на зняття показників лічильника та проведення інструктажу населенню з безпечного користування побутовими газовими приладами та апаратами, наданими відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання щодо долучення до матеріалів справи документу про сплату, а з метою вивчення наданих відповідачем документів та надання пояснень з приводу них, преставником позивача було заявлено клопотання про оголошення у справі перерви, проте, суд першої інстанції відмовив в задоволенні вказаного клопотання, не заслуговують на увагу суду, з огляду на те, що відзив на позов відповідачем було подано до суду в грудні 2021 року (а. с. 25-37), а згідно довідки «Укрпошти» направлено на адресу позивача 03.12.2021 (а. с. 39).

За таких обставин, з моменту надання відповідачем документів і до ухвалення оскаржуваного рішення минуло більше року, а тому у позивача було достатньо часу, щоб ознайомитись з наданими АТ «Кіровоградгаз» документами та надати свої заперечення з приводу них.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Баранчука Юрія Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22.05.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко