судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
провадження № 61-3872св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнив частково. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року в частині зобов`язання державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкоригувати розмір залишку заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за виконавчим листом та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року скасував. Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними дій головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Джоли Світлани Вікторівни щодо відкриття виконавчого провадження № 65947724; скасування постанови головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Джоли Світлани Вікторівни про відкриття виконавчого провадження № 65947724 від 02 липня 2021 року; зобов`язання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення шляхом скасування постанови головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Джоли Світлани Вікторівни про відкриття виконавчого провадження № 65947724 від 02 липня 2021 року; визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одесі Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Меликова Руслана Гюндуз огли щодо невжиття заходів спрямованих на скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 65947724 від 02 липня 2021 року; зобов`язання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення шляхом скасування усіх процесуальних документів в рамках виконавчого провадження (постанов про стягнення грошових коштів, арешту майна, включення до реєстру боржників тощо) та завершити виконавче провадження № 65947724 від 02 липня 2021 року, повернення виконавчого документа стягувачу залишив без змін.
«Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що приписи законодавства для ефективності їхнього застосування слід тлумачити з урахуванням вимоги розумності (розсудливості). У випадку повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання можливість переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання зазначеній вимозі не відповідає. Вочевидь, нерозумно застосовувати інститут переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, коли виконавчий документ був повернутий стягувачеві без прийняття до виконання, зокрема, через пропуск встановленого законом строку пред`явлення цього документа до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII), коли виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону № 1404-VIII (пункт 6 частини четвертої цієї статті); коли його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII). Отже, приписи частини четвертої статті 4 та пунктів 1 і 2 частини третьої статті 5 Закону № 1404-VIII щодо повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання не передбачають можливості застосування приписів статті 12 цього Закону стосовно переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання».
1.1. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
1.2. Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.
1.3. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
Що розуміється під пред`явленням виконавчого документу до виконання і чи пов`язується пред`явлення виконавчого документу до виконання із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження
2. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункти 1 і 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
2.1. Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (частина четверта статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).
2.2. Під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються: 1) у разі виконання рішення про конфіскацію майна у кримінальному провадженні - копії опису майна і відповідного судового рішення. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився; 2) у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна (частина четверта статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
2.3. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
2.4. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина четверта статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
3. Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що:
законодавець на рівні Закону України «Про виконавче провадження» не визначає, що власне слід розуміти під пред`явленням виконавчого документу до виконання;
пред`явлення виконавчого документу може пов`язуватися, зокрема, із направленням засобами поштового зв`язку чи особисто заяви про примусове виконання рішення та виконавчого документу виконавцю;
законодавець на рівні Закону України «Про виконавче провадження» розмежовує момент пред`явлення виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження;
пред`явлення виконавчого документа до виконання передує в часі постанові про відкриття виконавчого провадження;
пред`явлення виконавчого документа до виконання не пов`язується із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Чи відбувається переривання перебігу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання тільки у разі відкриття виконавчого провадження
4.2. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина четверта статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
4.3. Тлумачення частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить, що переривання перебігу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відбувається внаслідок пред`явлення виконавчого документа до виконання, а не відкриття виконавчого провадження
5. Здійснивши по суті обмежувальне тлумачення застосування частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» Велика Палата Верховного Суду не звернула уваги на те, що таке тлумачення матиме наслідком для стягувачів необхідність звернення до судів з заявами про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, створюватиме додаткові перешкоди для виконання судових рішень та додаткове навантаження на суди, не відповідає сутності виконавчого провадження з точки зору вимоги його оперативності, та навряд чи може трактуватися як розумне та справедливе, з позиції значення виконавчого провадження як завершальної стадії судового розгляду, ефективність якої безпосередньо впливає на авторитет судової влади.
Чи існувала усталена судова практика щодо переривання перебігу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання без відкриття виконавчого провадження
«після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам закону не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».
За таких обставин у справі, яка розглядається, суд касаційної інстанції правомірно погодився із висновками суду першої інстанції про те, що строк пред`явлення наказу Господарського суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року було перервано у зв`язку з його пред`явленням до виконання 13 травня 2015 року, новий строк пред`явлення до виконання слід відраховувати з наступного дня після його повернення стягувачу. Останній отримав відмову 29 травня 2015 року, повторно подав заяву про примусове виконання рішення суду 23 листопада 2015 року, тобто з додержанням строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».
Суддя В. І. Крат