КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2333/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.,

за участю секретаря Лук`яненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту.

ВСТАНОВИВ:

25.04.2023 року позивач ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому просить суд зняти арешт з нерухомого майна, належного на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (), а саме: трикімнатна квартира під номером АДРЕСА_1 , який накладено Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області на підставі постанови від, 13.09.2019 про арешт майна боржника, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ (Одеська область) в межах виконавчого провадження №50781552, яке відкрито по примусовому виконанні виконавчого листа №2-4852/111, виданого 08.12.2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 1286170,21 грн. на користь ПАТ «УкрСиббанк» на виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 22.10.2007 року (номер запису про обтяження: 49450402).

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 29 квітня 2008 року між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та громадянкою України ОСОБА_1 був укладений Кредитний Договір №67/15-Ф (надалі - Кредитний договір).

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором, між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 29 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О. Б. за реєстр. № 1089 відповідно до умов якого предметом іпотеки виступала квартира за адресою: АДРЕСА_2

Як стверджує представник позивача наразі кредитором за вказаним кредитним договором є ТОВ «Консалт Солюшенс», оскільки 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором кредиту №67/15-Ф від 29.04.2008 р (далі - Договір) та разом з відступленням права вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» було передано права і за Іпотечним договором.

Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором та Іпотечним договором, ТОВ «Консалт Союшенс» скористалось своїм правом, визначеним Іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку» щодо позасудового врегулювання заборгованості та звернуло стягнення на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності на вищевказане нерухоме майно підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №329773688 від 01.03.2023 року (копія - додається).

Отже, як стверджує представник позивача, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , було зареєстровано за ТОВ «Консалт Солюшенс» в установлений законом спосіб та виключно у відповідності до вимог чинного законодавства.

Після реєстрації права власності за ТОВ «Консалт Солюшенс» з Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна №329773688 представник зазначає, що позивачем було встановлено наявність арешту (обтяження № 49450402) на вищевказану трикімнатну квартиру. Зазначений арешт було накладено Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області на підставі постанови від 13.09.2019 про арешт майна боржника, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ (Одеська область) в межах виконавчого провадження №50781552 щодо ОСОБА_1 , стягувачем за яким є ПАТ «Дельта Банк».

Також представник позивача вказує на те, що 08 березня 2023 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено заяву про зняття арешту нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника.

Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ) у своїй відповіді від 29.03.2023 за вих. №03.01-7487 повідомив наступне: статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вище викладене, відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника накладеного в рамках виконавчого провадження №50781552.

Таким чином, представник ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначає, що позивач вживши заходи позасудового зняття арешту, які не дали результату, Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як законний власник трикімнатної квартири під номером АДРЕСА_1 не має можливості розпоряджатись своїм майном, а арешт, накладений на майно, не має жодного відношення до нового власника.

При цьому на думку представника позивача, зняття арешту не вплине на права попереднього власника, ОСОБА_1 , оскільки це нерухоме майно вже вибуло з її власності.

З урахуванням викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулося до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 28.04.2023 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.Призначено судове засідання.

У судове засідання 21.06.2023 року представник позивача не з`явився, однак надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте 21.06.2023 року надала до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій просила позов задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали про відкриття провадження, зазначену у позовній заяві, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали про відкриття провадження, зазначену у позовній заяві, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, поясненння на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 29 квітня 2008 року між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та громадянкою України ОСОБА_1 був укладений Кредитний Договір №67/15-Ф.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором, між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 29 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О. Б. за реєстр. № 1089 відповідно до умов якого предметом іпотеки виступала квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

29 жовтня 2021 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором кредиту №67/15-Ф від 29.04.2008 р. та разом з відступленням права вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» було передано права і за Іпотечним договором.

Разом з тим, після реєстрації права власності за ТОВ «Консалт Солюшенс», з Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна було встановлено наявність арешту (обтяження № 49450402) на квартиру: за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, вказаний арешт було накладено Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області на підставі постанови від 13.09.2019 про арешт майна боржника, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ (Одеська область) в межах виконавчого провадження №50781552 щодо ОСОБА_1 , стягувачем за яким є ПАТ «Дельта Банк»

08 березня 2023 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачем було направлено заяву про зняття арешту нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника.

Листом від 29.03.2023 за вих. №03.01-7487 Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачеві повідомлено, що статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вище викладене, відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника накладеного в рамках виконавчого провадження №50781552.

Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений Законом України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою _218/ed_2016_10_19/pravo1/T030898.html?pravo=1#218" title="Про іпотеку; нормативно-правовий акт № 898-IV від 05.06.2003">статті 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону України «Про іпотеку».

При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Дана позиція узгоджується з Постановою Верховного суду від 16 травня 2018 року по справі № 338/1118/16-ц.

Таким чином, позивач TОB «Консалт Солюшенс» єдиний, хто має право на задоволення своєї вимоги до ОСОБА_1 за рахунок іпотечного майна квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У даному випадку судом, в якості співвідповідача, окрім ОСОБА_1 як боржника та іпотекодавця, визначено також Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», як особи, в інтересах якої накладено арешт на майно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача - ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення судового збору лише з відповідача - ОСОБА_1 , суд виходить з того, що іншим відповідачем права Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» порушені не були.

Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, належного на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (), а саме: трикімнатна квартира під номером АДРЕСА_1 , який накладено Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області на підставі постанови від 13.09.2019 про арешт майна боржника, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ (Одеська область) в межах виконавчого провадження №50781552, яке відкрито по примусовому виконанні виконавчого листа №2-4852/111, виданого 08.12.2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 1286170,21 грн. на користь ПАТ «УкрСиббанк» на виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 22.10.2007 року (номер запису про обтяження: 49450402).

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»(адреса: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.