Справа № 727/8672/22
Провадження № 2/727/193/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Рудій І.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , з вимогою стягнути з відповідача борг за борговою розпискою від 04 січня 2021 року в сумі 10000 доларів США. В обгунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 04 січня 2021 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 гроші в сумі 10000,00 (десяти тисяч) доларів США, які він зобов`язався повернути до 05.03.2021 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачем ОСОБА_2 розпискою.

В зв`язку з тим, що позивачу відповідач до обумовленого в договорі строку добровільно коштів не повернув, позивач вимушений звернутися за захистом свого права в суд з вимогою повернути суму основного боргу в розмірі 10000,00 доларів США, за період з 05.03.2021 року по 26.09.2022 року розраховані відповідно до умов розписки, та 3 % річних в розмірі 468,50 доларів США, а всього 10468,50 доларів США.

01 грудня 2022 року відповідачем подано до суду відзив, в якому він посилається на те, що позовні вимоги не визнає, вказує на те, що боргову розписку від 04.01.2021 року він не писав, посилаючись на стан здоров`я. Відповідач вважає, що відсутні належні та допустимі докази в підтвердження факту передачі грошових коштів за договором позики, у зв`язку з чим всі доводи позивача носять характер надуманості.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Чабан А.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилалася на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 , в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача за обставин викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому у розписці від 04.01.2021 року зазначено дату отримання суми позики присутній підпис особи яка отримувала кошти у зв`язку з чим надана розписка підтверджує факту укладення між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , договору позики та доводить факт отримання відповідачем у борг грошової суми у розмірі 10000,00 доларів США.

Судом встановлено, що 04.01.2021 року між сторонами був укладений договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_2 , отримав в борг від ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США терміном на 2 місяці, які зобов`язувався повернути до 05.03.2021 року, але своїх зобов`язань не виконав, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 8, 53). На час розгляду справи в суді кошти ОСОБА_2 не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оригінал боргової розписки був долучений до матеріалів цивільної справи.

Наявність оригінала боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.

Договір позики як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки норми ЦК України не містять жодного винятку як суб`єктного складу.

Щодо стягнення з відповідача грошових коштів в іноземній валюті.

Відповідно до правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в Постанові Пленуму Суду № 5 від 30.03.2012, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. При цьому суд керується висновками Великої палата Верховного Суду, постанова від 4 липня 2018 року (справа № 761/12665/14-ц). Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 березня 2019 року у справі №752/18552/17.

Отже, грошові кошти за розпискою від 04.01.2021 року в сумі 10000,00 доларів США повинні бути стягнені з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в іноземній валюті, передбачені частиною другою ст. 625 ЦПК України, інфляційні втрати від знецінення національної валюти унаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

За борговою розпискою від 04 січня 2021 року відповідач ОСОБА_2 прострочив грошове зобов`язання з 05 березня 2021 року, а тому у відповідача виник обов`язок сплатити позивачеві суму 10000,00 доларів США.

Суд обраховує 3 % річних за формулою: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.; період прострочення грошового зобов`язання: з 05.03.2021 до 26.09.2022, 10000,00 х 3 % : 365 x 570 = 468,50 доларів США.

З огляду на те, що позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 3 % річних за борговою розпискою від 04 січня 2021 року в сумі 468,50 доларів США, то цю вимогу позивача слід задовольнити.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за борговою розпискою від 04 січня 2021 року в сумі 10000,00 (десять тисяч) доларів США та 3 % річних в сумі 468,50 доларів США, підлягають задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується виданою позивачем розпискою, визначений розпискою строк для повернення позики закінчився, а наявність в позивача боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Щодо аргументів позивача, що розписка від 04.01.2021 року взагалі не писалася відповідачем та те, що відповідач не отримував грошові кошти, то суд зазначає, що на підтвердження даних аргументів стороною відповідача жодних доказів до суду не надано.

Відповідач не скористався своїм правом на проведення судово технічної експертизи відносно написання вказаної розписки чи іншими доказами не спростовував доводів позивача по справі.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення у повному обсязі повних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі за борговою розпискою, в загальній сумі 10468,50 доларів США з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 3828,33 грн.

На підставі викладеного керуючись ст.2, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 282, 284 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання особи: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання особи: АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок заборгованості за договором позики грошових коштів від 04.01.2021 року в сумі 10468,50 (десять тисяч чотириста шістдесят вісім доларів США, 50 центів США).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), судові витрати в сумі 3828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім гривень) 33 (тридцять три) копійок

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.04.2023 року.

Суддя П.С. Гавалешко