Справа № 752/1487/23
Провадження № 2/752/3654/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 травня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків за час прострочення грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 33695,73 грн, 3% річних у розмірі 13919,00 грн, інфляційні збитки у розмірі 62726,11 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.03.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 420», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких помер.

Позивач є сином загиблого, у зв`язку із його смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді та у втраті годувальника.

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

12.04.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач у встановлений законом строк не виплатив позивачу страхове відшкодування.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21, стягнуто з ПАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 19200,00 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду, 115200,00 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника.

28.12.2022 відповідачем сплачено на користь позивача кошти згідно постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року.

Позивач зазначає, що строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 16.07.2019, тому починаючи з 17.07.2019 відповідач зобов`язаний виплатити позивачу страхове відшкодування заподіяної шкоди з урахуванням індексу інфляції за період з 17.07.2019 по 28.12.2022, що становить 197 126,11 грн, з яких 62 726,11 грн є інфляційним збільшенням боргу.

Також починаючи з 17.07.2019 по 16.07.2020 відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 33695,73 грн та 3% річних в розмірі 13 919,00 грн, нараховані на суму 134 400,00 грн страхового відшкодування.

На підставі зазначеного позивач просить суд про задоволення позову.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач позовну заяву з додатками отримав, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.03.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 420», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких помер.

Позивач є сином загиблого ОСОБА_3 , у зв`язку із смертю батька позивачу спричинена моральна та матеріальна шкода.

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Серія АЕ009859226.

12.04.2019 позивач через представника пред`явив до відповідача вимогу про відшкодування спричиненої шкоди шляхом виплати страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 16.04.2019.

Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Вбачається, що 16.07.2019 минув строк 90 днів для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування у відповідності до положень п. 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак відповідач жодних рішень не прийняв, жодних дій з виплати коштів позивачу не вчинив.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Юнівес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21, скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2022; позов ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Юнівес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, задоволено; стягнуто з ПАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 19200,00 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду, 115200,00 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника, витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Судом встановлено, що 28.12.2022 на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року у справі № 643/1075/21, відповідачем сплачено на користь позивача кошти в розмірі 134400,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 12.04.2019, а відповідач неправомірно не виплатив страхове відшкодування, яке, за постановою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 у справі № 643/1075/21, було виплачено позивачу 28.12.2022, то відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованому у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року, справа № 308/3162/15-ц.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно положень п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Нормами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Ураховуючи те, що позивач у встановлений законом строк звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додав необхідні документи, а відповідач у встановлений законом строк не прийняв відповіде рішення щодо виплати страхового відшкодування або відмови від її виплати, наявні підстави для застосування статті 625 ЦК України щодо врахування інфляційних втрат, а також трьох відсотків річних від простроченої суми. Також наявні підстави для стягнення з відповідача пені у відповідності до положень п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачем надано до суду розрахунок відсотків за користування грошовими коштами, розрахунок інфляційних збитків та розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Відповідач не спростував розрахунок позивача, контррозрахунок до суду не подав. Суд, перевіривши розрахунки позивача, вважає його вірними, а відтак вважає за можливе покласти його в основу судового рішення.

Таким чином, оскільки 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 16.07.2019, то починаючи з 17.07.2019 відповідач зобов`язаний виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди з урахуванням індексу інфляції за період з 17.07.2019 по 28.12.2022, що становить 197 126,11 грн, з яких 62 726,11 грн є інфляційним збільшенням боргу.

Також починаючи з 17.07.2019 по 16.07.2020 відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 33 695,73 грн та 3% річних в розмірі 13 919,00 грн, нараховані на суму 134 400,00 грн страхового відшкодування.

Позивач відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відтак, з урахуванням задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1103,00 грн.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 8000,00 грн слід зазначити таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копії таких документів: договір № 0260-ц від 26.08.2020 про надання правничої допомоги, укладений між АО «Автопоміч» та ОСОБА_1 ; детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги від 23.01.2022, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 8000,00 грн; додаток №1 до договору № 0260-ц від 26.08.2020 із зазначенням вартості адвокатських послуг - 1 000 грн за 1 годину роботи; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №033, видане на ім`я адвоката Стефківського В.І.; ордер на надання правничої допомоги, виданий адвокатом Стефківським В.І. на ім`я ОСОБА_1 .

Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 8000,00 грн витрат за надання правової допомоги.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 15, 16, 526, 625, 988 ЦК України, пунктами 36.2, 36.5 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків за час прострочення грошового зобов`язання, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) пеню у розмірі 33695,73 грн, 3% річних у розмірі 13919,00 грн, інфляційні збитки у розмірі 62726,11 грн, а всього 110 340,84 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) в дохід держави судовий збір в сумі 1103,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72.

Суддя: