Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/19/23
Єдиний унікальний №733/728/22
Рішення

Іменем України

22 травня 2023 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді Вовченка А.В.,

за участю секретаря - Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ічнянського районного суду Чернігівської області зі позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про усунення її від права на спадкування за законом.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.10.2022 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 та надано позивачу строк десять днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 04.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

За клопотанням позивачки ухвалою судді від 19 квітня 2023 року витребувано від Ічнянської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило.

Відзиву на позов відповідачкою не надано.

Відповідачка ОСОБА_2 є громадянкою російської федерації та проживає на території російської федерації.

На запит суду Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) щодо можливості станом на дату розгляду справи у суді виконання управлінням юстиції доручення про вручення процесуальних документів відповідачці у даній цивільній справі, органом юстиції надано відповідь (а.с.23), що за зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію росії проти України та неможливістю у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану. З урахуванням звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, співробітництво між такими державами, у тому числі на підставі міжнародних договорів про надання правової допомоги, не здійснюється. Ураховуючи низку порушень та

системне ігнорування з боку російської федерації міжнародного права, що підтверджується виключенням її з Ради з прав людини ООН та Ради Європи, надання цією державою допомоги, яка б мала характер «правової» є неможливим. Крім того, повідомлено, що ПАТ «Укрпошта» припинено доставку поштових відправлень до/з росії, а дипломатичні відносини між Україною та росією розірвано через повномасштабну агресію росії проти України.

Виходячи з вищевикладеного, Східне міжрегіональне управління МЮ повернуло доручення про проведення окремих процесуальних дій про вручення документів ОСОБА_2 без виконання.

Зважаючи на неможливість повідомлення відповідачки про судовий розгляд справи відносно неї у порядку, визначеному цивільним процесуальним законом та міжнародними договорами, суд відповідно до ст. 187 ЦПК України, а також з метою інформування відповідачки про розгляд судом справи відносно неї, з метою дотримання її права бути обізнаною та поінформованою про існування спору відносної неї, здійснив повідомлення (виклик) відповідачки через оголошення на вебсайті «Судова влада України».

Отже, у розумінні ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України відповідачка повідомлена про дату, час та місце судового розгляду. У судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала, власну позицію щодо предмета спору не висловила.

На запит суду державним нотаріусом Ічнянської ДНК надано копії документів зі спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_1 не заперечувала проти проведення судового засідання у відсутності відповідачки.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ,1924 року народження. Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями майна першої черги за законом є: донька ОСОБА_2 яка прийняла спадщину, подавши заяву до державного нотаріуса. 15 липня 2019 року ОСОБА_3 за життя розпорядилась своїм майном, склавши заповіт , засвідчений старостою с.Іваниця ОСОБА_4 на користь позивачки.

Позивачка наголосила, що відповідачка життям та здоров`ям матері не цікавилась, не приймала ніякої участі у покращенні становища матері , не надавала їй допомоги, та своєю бездіяльністю по відношенню до своєї матері порушила не лише норми моралі, але й приписи закону, що дає підстави позивачці для звернення до суду з позовом про усунення відповідачки, як спадкоємиці першої черги з законом, від права на спадкування на майно ОСОБА_3 .

Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що ОСОБА_2 - рідна донька померлої ОСОБА_3 проживає в росії . Більше 10 років вона не приїздила в село , не навідувала матір та жодним чином не приймала участь у догляді за нею. Фактично нею опікувалась ОСОБА_1 , купляла одяг і продукти. Допомагати по господарству ОСОБА_3 ОСОБА_1 винаймала людей. ОСОБА_2 періодично телефонувала своїй матері. Пенсію ОСОБА_3 відправляла своїй доньці в росію, до самої смерті вона була ходяча.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25.11.2020 року виконавчим комітетом Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.5).

За життя 15.07.2019 року ОСОБА_3 склала заповіт (а.с.6), яким заповіла усі її права та обов`язки, які їй належали на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_1 .

Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно : на житловий будинок та на земельну ділянку, площею 3,4476 га з кадастровим номером :07:000:0164, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Парафіївської селищної (колишньої Іваницької сільської) ради.

Відповідачка ОСОБА_2 є донькою померлої ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємцями після померлої ОСОБА_3 за заповітом та за законом (перша черга спадкування).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, громадянка російської федерації ОСОБА_2 як дочка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , прийняла спадщину за законом з обов`язковою часткою , як спадкоємиця першої черги, про що ними у межах шестимісячного строку, встановленого законом, було подано до Ічнянської державної нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини (а.с.31).

На підставі заяв спадкоємців (позивачки 11.03.2021 та відповідачки 30.03.2021 року) Ічнянською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 62/2021, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.31).

Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 07.07.2022 року державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Шарою В.В. було видано позивачці ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається із житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, розміром 3,4476 га , що знаходиться на території Парафіївської селищної (колишньої Іваницької сільської) ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.34).

Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку всього спадкового майна відповідачці ОСОБА_2 не видавалось.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15 (провадження № 61-8023св18), від 04 березня

2019 року у справі № 321/1573/17 (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15 (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16 (провадження № 61-15926св18).

Таким чином позивачкою, в порушення приписів норм процесуального права щодо обов`язку доказування і подання доказів, не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець перебувала у безпорадному стані, потребувала тривалого догляду та допомоги.

Також відсутні докази, що ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, при цьому копії листів, що долучені до позовної заяви, нібито написаними покійною ОСОБА_3 , покази свідків , допитаних в судовому засіданні, що відповідачка не приїздила до матері, не можуть бути підставою для усунення її від права на спадкування. Інші докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути

різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог , у зв`язку з недоведеністю.

Судові витрати покласти на позивача, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1224 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивачки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 ,, російська федерація, Красноярський край Кежемський район м.Кодимськ, вул.Гідростроітєлєй,20.

Повне судове рішення складено 22 травня 2023 року.

Суддя А. В. Вовченко