ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м.Суми

Справа №591/5105/22

Номер провадження 22-ц/816/813/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 квітня 2023 року в складі судді Северинової А.С., постановленої у м. Суми, повний текст якої складено 06 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №33-СУ/ФО від 06 липня 2020 року в сумі 198 312 грн 35 коп.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2974 грн 70 коп., тобто по 1487 грн 35 коп. з кожного з них.

21 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою, у якій просив розстрочити виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2023 року у справі № 591/5105/22 терміном на один рік рівними частинами.

Вказана заява обґрунтована тим, що з огляду на обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення та роблять його неможливим є необхідність у зверненні до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, що викликане недостатнім матеріальним станом внаслідок надзвичайних подій. Враховуючи ситуацію, що склалася щодо встановлення карантину з метою запобігання на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 та запровадження державними органами обмежувальних протиепідемічних заходів заборони приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), він, як фізична особа-підприємець, зазнав суттєвих фінансових втрат та через що створилися умови неспроможності вчасно обслуговувати кредитні зобов`язання за договором. Також зазначає, що з часу початку військової агресії Російської Федерації проти України і введення воєнного стану в Україні він як фізична особа підприємець фактично припинив свою підприємницьку діяльність.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення в даній цивільній справі.

Вказане судове рішення обґрунтовано тим, що факт запровадження в Україні воєнного стану і продовження строку його дії, а також введення карантинних обмежень, сам по собі не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують обставини, на які він посилається у заяві щодо скрутного матеріального становища, як і не надано доказів про матеріальне становище співвідповідачки ОСОБА_2 . Також відповідач не надав докази на підтвердження можливості виконання ним рішення суду у повному обсязі та без затримок відповідно до запропонованого ним графіку. Крім того, користуючись кредитними коштами, ОСОБА_1 повинен був врахувати розмір своїх доходів та усвідомлювати, що він несе зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення коштів за укладеним з ТОВ «ФК «Віва Капітал» кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про розстрочення виконання судового рішення.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що враховуючи ситуацію, що склалася щодо встановлення карантину з метою запобігання на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 та запровадження державними органами обмежувальних протиепідемічних заходів заборони приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), він, як фізична особа-підприємець, зазнав суттєвих фінансових втрат та через що створилися умови неспроможності вчасно обслуговувати кредитні зобов`язання за договором. Також зазначає, що з часу початку військової агресії Російської Федерації проти України і введення воєнного стану в Україні він, як фізична особа підприємець, фактично припинив свою підприємницьку діяльність.

Також посилається на лист Торгово - промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року.

Крім того зазначає, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та здійснюється догляд за особою з інвалідністю II групи.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», від імені якого на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги діє адвокат Грушевський Ю.В., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30 червня 2009 року, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26 червня 2013 року Конституційного Суду України по справі № 1-7/2013.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Згідно статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення - є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, розстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Як вбачається зі змісту заяви та доводів апеляційної скарги, в обґрунтування наявності підстав для розстрочення виконання зазначеного судового рішення ОСОБА_1 посилається на встановлення карантинних обмежень та введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, який листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року віднесено до форс-мажорних обставин. Крім того, заявник посилається на скрутне матеріальне становище.

Загально відомою обставиною є введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з вчиненням військової агресії Російською Федерацією проти України, на всій території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, який триває і на момент вирішення даної справи в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що факт запровадження в Україні воєнного стану і продовження строку його дії, а також введення карантинних обмежень, сам по собі не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Разом з тим, наведені ОСОБА_1 обставини, що перешкоджають виконанню судового рішення, суд не може повною мірою оцінити в розрізі їх впливу на об`єктивну можливість виконати судове рішення у визначений строк або в строк встановлений у разі задоволення заяви, оскільки заявником не конкретизовано, яким чином введення воєнного стану впливає на можливість виконання ним зазначеного судового рішення.

Визнання Торгово-промисловою палатою України військової агресії РФ проти України форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) також не є безумовною підставою для задоволення вимог заявника про розстрочення виконання судового рішення, оскільки неможливість або утруднення виконання судового рішення має бути у прямому причинно-наслідковому зв`язку з такими обставинами. Натомість, ОСОБА_1 не доведено, яким чином введення воєнного стану об`єктивно впливає на неможливість виконання ним судового рішення та на затримку у строках такого виконання.

Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу стягувач погоджується на добровільне виконання рішення боржниками, навіть частинами, у спосіб, який пропонує апелянт.

Щодо аргументу заявника про залежність виконання судового рішення від його майнового стану, то суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та здійснюється догляд за особою з інвалідністю II групи не є обставинами винятковими та такими, що унеможливлюють виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що заявником не надано суду доказів на підтвердження наявності обставин, які мають винятковий характер та об`єктивно унеможливлюють чи ускладнюють виконання ним судового рішення, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук