Справа № 521/194/23
Провадження № 2/521/1591/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Підмазко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (адреса місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення 3% річних, -

В С Т А Н О В И В :

03.01.2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних у розмірі 3153,56 доларів США, що еквівалентно на день подачі позову в гривні за курсом НБ України складає 115 321, 28 грн. та судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет» №ОД07/03/2008/840-К/355. Відповідно до умов даного договору, Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 24 607,00 доларів США строком до 11 березня 2015 року. Відповідно до Кредитного договору предметом застави було визначено автомобіль марка «MITSUBISHI LANCER», рік випуску 2008 року, д.н. НОМЕР_1 .

У зв?язку з невиконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх зобов?язань за Кредитним договором виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2013 року у справі №1519/7215/2012 позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 35 039 дол. США 57 центів.

Згідно позовної заяви, 26.02.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL2N79746 про відступлення прав вимоги. За змістом пункту 166 Додатку №1 до Договору №GL2N79746, до позивача перейшло право вимоги, серед іншого до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором «Автопакет» №ОД07/03/2008/840-К/355 від 12 березня 2008 року.

Таким чином, ПАТ «КБ «НАДРА» вибуло як сторона стягувача із виконавчого провадження. Новим кредиторам у правовідносинах, що виникли з договору «Автопакет» № ОД07/03/2008/840-К/355 від 12 березня 2008 року стало ТОВ «Консалт Солюшенс».

Окрім цього, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року у справі № 1519/7215/2012 заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» було задоволено. Суд постановив замінити сторону стягувана - ПАТ «Комерційний банк «Надра» її правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Малиновським районним судом міста Одеси у справі №1519/7215/2012 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Згідно позовної заяви, зазначене вище рішення суду відповідачами добровільно не виконується, жодних платежів на рахунок ТОВ «Консалт Солюшенс» від відповідачів не надходило, тому ТОВ «Консалт Солюшенс» було змушено звернутися до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Р.О. із заявою про примусове стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі виконавчого листа №1519/7215/2012 від 19.09.2013 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси.

На підставі зазначеної заяви приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О. відкрив виконавче провадження № 64428808. Відповідно від наданої ним відповіді - залишок заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» становить 35 039,57 доларів США.

Отже, згідно розрахунку трьох відсотків річних за період з 24 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року на суму грошового зобов?язання, яке за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2013 року у справі № 1519/7215/2012, складає 3153,56 доларів США.

Позивач стверджує, що протягом всього часу з моменту винесення судового рішення, відповідачі безпідставно користувались та продовжують користуватись коштами, які належать до сплати ТОВ «Консалт Солюшенс», яке являється правонаступником - ПАТ КБ «Надра», тому, позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідачів грошових коштів, у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, а саме 3 % річних за прострочення виконання рішення суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.01.2023 року по справі було відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

22.05.2023 року представник відповідачки - ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно ОСОБА_2 .

В судове засідання представник позивача з`явився, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідачки - ОСОБА_2 у судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно ОСОБА_2 .

Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено тристоронній договір «Автопакет» №ОД07/03/2008/840-К/355. Відповідно до умов даного договору, Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 24 607,00 доларів США строком до 11 березня 2015 року. Відповідно до Кредитного договору предметом застави було визначено автомобіль марка «MITSUBISHI LANCER», рік випуску 2008 року, д.н. НОМЕР_1 .

Окрім цього, пунктом 3.2.1 Кредитного договору визначено, що ОСОБА_2 безвідзивно та безспірно зобов?язується відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов?язань, що витікають з кредитного договору

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: ПАТ «Комерційний банк «Надра».

У зв?язку з невиконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх зобов?язань за Кредитним договором виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лишня 2013 року у справі №1519/7215/2012 позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 35 039 дол. США 57 центів.

Судом встановлено, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лишня 2013 року у справі №1519/7215/2012, яким позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 35 039 дол. США 57 центів, відповідачами не оскаржувалось та рішення набрало законної сили.

Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2013 року у справі №1519/7215/2012, чим порушують принцип обов?язковості судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, загальний солідарний розмір заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2013 року у справі № 1519/7215/2012 дорівнює 35 039,57 доларів США.

Судом встановлено, що 05.02.2020 року було проведено аукціон електронний аукціон №UA-EA-2020-01-14-000012-b за лотом № GL2N79746 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 193 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-01-14-000012-b.

26.02.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за №99. За змістом пункту 166 Додатку №1 до Договору №GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до позивача перейшло право вимоги, серед іншого до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором «Автопакет» №ОД07/03/2008/840-К/355 від 12 березня 2008 року.

Судом встановлено, що ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №35 від 13.02.2020 року. TOB «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг №1739 від 10 вересня 2019 року. Таким чином, ПАТ «КБ «НАДРА» вибуло як сторона стягувача із виконавчого провадження. Новим кредитором у правовідносинах, що виникли з договору «Автопакет» № ОД07/03/2008/840-К/355 від 12 березня 2008 року стало ТОВ «Консалт Солюшенс».

Окрім цього, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року у справі № 1519/7215/2012 заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» було задоволено. Суд постановив замінити сторону стягувана - ПАТ «Комерційний банк «Надра» її правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Малиновським районним судом міста Одеси у справі №1519/7215/2012 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Зазначене вище рішення суду відповідачами добровільно не виконується. Жодних платежів на рахунок ТОВ «Консалт Солюшенс» від відповідачів не надходило, тому ТОВ «Консалт Солюшенс» було змушено звернутися до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Р.О. із заявою про примусове стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Консалт Солющенс» на підставі виконавчого листа №1519/7215/2012 від 19.09.2013 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси. На підставі зазначеної заяви приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О. відкрив виконавче провадження №64428808. Відповідно від наданої ним відповіді - залишок заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» становить 35 039,57 доларів США.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, судом встановлено, що борг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед правонаступником ПАТ КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс» є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті У країни чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-п.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України, у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц (провадження № 61- 1625св18).

Суд звертає увагу відповідачів, що за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі №6-1946с15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі №753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, на будь-яке грошове зобов?язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов?язання щодо виконання рішення суду майнового характеру.

Аналогічні висновки підтверджені Верховним Судом у постановах від 24 січня 2019 року по справі №758/5545/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі №320/7215/16-ц, від 15 січня 2019 року по справі №910/17566/17.

Судом встановлено, що у даному випадку відповідачі мають невиконане грошове зобов`язання перед позивачем у розмірі 35039,57 доларів США, що підтверджується вищезазначеним заочним рішенням суду.

Згідно з правилом частин першої та другої статті 14 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У частині першій статті 273 ЦПК України сформульоване правило, за змістом якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Враховуючи те, що рішення Малиновським районним судом м. Одеси по справі № 1519/7215/2012 від 18.07.2013 року не оскаржувалось в апеляційному поряду - таке рішення набрало законної сили та набуло статусу обов`язкового до виконання для сторін справи.

Суд роз`яснює, що з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Також, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту 91 постанови Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно із вимогами статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У зв`язку із викладеним, суд вважає правомірним звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з відповідачів 3-х відсотків річних нарахованих на суму заборгованості за період з 24.02.2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 3153, 56 доларів США, що еквівалентно на день подачі позову 30.12.2022 року в гривні за курсом НБ України складає 115 321, 28 грн.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до ст. 541, 542 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, уразі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позовуна відповідача.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (адреса місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення 3% річних задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, адреса місцезнаходження: 65040, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, поштова адреса: 65048, м. Одеса, вул. Базарна, 25, а/с 1) грошову суму в розмірі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) доларів США 57 центів США, що еквівалентно в гривні за курсом Національного банку України, на день подачі позову - 30.12.2022 рік, складає 115 321 (сто п`ятнадцять тисяч триста двадцять одну) гривню 28 копійок

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, адреса місцезнаходження: 65040, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, поштова адреса: 65048, м. Одеса, вул. Базарна, 25, а/с 1) судовий збір у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, адреса місцезнаходження: 65040, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, поштова адреса: 65048, м. Одеса, вул. Базарна, 25, а/с 1) судовий збір у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2023 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ: