УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 435/6541/12

провадження № 61-13172ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20 720,86 Євро

та 19 567,42 грн, що еквівалентно 239 910,98 грн, та розірвання кредитного договору.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2013 року позовні вимоги

АТ «Ощадбанк» задоволено.

Розірвано кредитний договір від 11 лютого 2008 року № 804/1, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Правобережне відділення № 6719.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 20 720,86 Євро та 19 567,42 грн, що еквівалентно 239 910,98 грн, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 лютого 2008 року № 804/1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

24 липня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , звернувся до апеляційного суду із заявою про винесення додаткового рішення, у якій просив стягнути з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 17 000,00 грн.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня

2023 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задоволено частково.

Стягнено з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

01 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Апеляційний суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, взявши до уваги складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, дослідивши пропорційність понесених заявником витрат на правничу допомогу до предмета спору, дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 , на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду

від 02 серпня 2023 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня

2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська