ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3292/23 Справа № 215/1570/22 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №215/1570/22 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року, повний текст рішення складено 21 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Камбул М.О., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування, спричиненого внаслідок ДТП.

Позовна заява мотивована тим, що 28.02.2020 приблизно о 10-30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Volkswagen T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та який допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія позивача, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 16.11, д.з. 2.1 ПДР України. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді підголовчатого перелому 1-го ребра праворуч, синців грудної клітини, правого колліного суглобу і лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи 30.04.2020 відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

З урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 28196,58 грн., в якості страхового відшкодування, також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 6992,40 грн.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року позов задоволено - стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 28196,58 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., витрати на оплату експертизи в розмірі 3000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції неправомірно прийняв до розгляду як позовну, так і уточнену позовну заяву, хоча уточнення позову не передбачено процесуальним законодавством. Заява про уточнення подана з порушенням строку. Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та МТСБУ щодо відшкодування шкоди. Кримінальне провадження відносно винуватця ДТП було закрито, у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням моральної шкоди. Тобто претензії до винуватця ДТП відсутні. Страховиком було виплачено страхове відшкодування у розмірі 36709,05 грн. Суд необґрунтовано прийняв висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, не дослідивши причини та легітимність його замовлення майже після дев`ятимісячного строку, порушення прав страховика бути присутнім при огляді транспортного засобу. Суд також не залучив винуватця ДТП у якості третьої особи, хоча судове рішення напряму випливає на його обов`язки. Суд прийняв у якості доказу визначення експертом суми ринкової вартості автомобіля 5 років у 10004,11 грн., залишив поза увагою врахування фізичного зносу, не дослідив факт включення чи не включення ПДВ до визначеної суми. Відсутній документ ремонтна калькуляція та документи про ремонт КТЗ позивача, а у висновку експерта зазначені ціни без ПДВ та не враховано фізичний знос автомобіля. Надані позивачем документи також не свідчать про надання позивачу саме правової, а не правничої допомоги. Крім того, замість реально підтвердженої вартості наданої правової допомоги у 832,04 грн. судом затверджується сума у 3000 грн. без всякого правового обґрунтування.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що уточнений позов було надано на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Жодної вимоги про солідарне стягнення з відповідача та винуватця ДТП заявлено не було. Будь яких відомостей щодо того, що їй була відшкодована майнова шкода, немає. Зазначила, що спеціалістом МТСБУ (особою без допуску до проведення судових експертиз та належного кваліфікаційного рівня) який є заінтересованим у результатах необґрунтованого висновку було проведено поверхневий огляд транспортного засобу, внутрішній огляд не проводився взагалі. Із запропонованою сумою вона не погодилась, висновку спеціаліста страховика не отримувала. Підстави для регресного позову до ОСОБА_2 відсутні, тому немає підстав для його залучення. Витрати на правничну допомогу документально підтверджені.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 28196,58 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2020 приблизно о 10:30 год. по мокрому асфальтному покриттю вул.Малиновського з боку вул.Черкасова в напрямку нерегульованого перехрестя з вул.Матросова в Тернівському районі м.Кривого Рогу, рухався автомобіль «Volkswagen T5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_2 . В цей же час по проїзній частині вул.Матросова, з боку вул.Вартаняна в напрямку перехрестя з вул.Малиновського, зліва відносно напрямку руху автомобіля «Volkswagen T5», рухався автомобіль «Daewoo lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході подальшого руху ОСОБА_2 рухаючись по другорядній дорозі, під час проїзду нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з вул.Матросова, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не дав дорогу автомобілю «Daewoo Lanos», таким чином порушив вимоги п.п.1.5, 2.3б), 16.11, д.з. 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що підтверджується ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021 (а.с.12).

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021, яка набрала законної сили 08.04.2022, звільнено обвинуваченого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілими, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 , закрито (а.с.12).

Власником транспортного засобу «Daewoo lanos», днз НОМЕР_2 , є АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується Договором фінансового лізингу №КRН0А!00000247 від 17.07.2018 (а.с.13-16).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д17/11/20 від 25.11.2020, складеного судовим експертом Чивчиш О.П., на підставі заяви ОСОБА_1 , сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Daewoo lanos», р.н. НОМЕР_2 , складає 74910,07грн.; ринкова вартість, автомобіля «Daewoo lanos», р.н. НОМЕР_2 , з урахуванням пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, складає 10004,11 грн. (а.с.19-49).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 не була застрахована жодною страховою компанією, тому після ДТП, позивачем до Моторно (транспортного) страхового бюро України, направлено повідомлення про ДТП, за участі її автомобіля «Daewoo lanos», р.н. НОМЕР_2 , та автомобіля «Volkswagen T5», р.н. НОМЕР_1 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_2 та заяву про страхове відшкодування, що підтверджується копією заяви від 04.05.2022 (а.с.27).

Відповідно до відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України, відповідач розглянув справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.02.2020 об 07-30 год. за участю транспортних засобів марки Daewoo lanos з номерним знаком НОМЕР_2 , повідомляє наступне: відповідно до п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 36709,05 грн. (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума матеріального збитку завдана власнику пошкодженого транспортного засобу складає 74910,07 грн., а ринкова вартість досліджуваного КТЗ з урахуванням пошкоджень отриманих в наслідок ДТП складає 10004,44 грн., слід стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 28196,58 грн., із розрахунку 74910,07 грн. (ринкова вартість авто до ДТП) 10004,44 грн. (вартість авто після ДТП) 36709,06 грн. (відшкодована шкода МТСБУ). Відповідачем не надано суду власного розрахунку розміру матеріальної шкоди, як і не заявлено клопотання щодо призначення відповідної судової експертизи.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п.39.2.1 п.39.2. ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до підпункту «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до норм п.38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно- правову відповідальність.

Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведения експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Вбачається, що позивач має право на отримання страхового відшкодування у сумі 64905,63 грн (різниця між ринковою вартістю автомобіля до та після ДТП, згідно експертного висновку №Д17/11/20 від 25.11.20 року), проте страховик виплатив страхове відшкодування лише у розмірі 36709 грн. 05 коп. При цьому відповідно до п.1.8 вказаного дослідження, вартість відновлювального ремонту зазначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ.

Відтак позивач мав право на отримання страхового відшкодування у сумі 28196,58 грн з часу звернення до страховика із відповідною заявою та надання всіх документів, необхідних для вирішення питання про право на таку виплату та для встановлення розміру матеріальної шкоди.

Отже, обов`язком страховика є не лише виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному самим страховиком, а і узгодження такої суми з потерпілою особою. Позивач заперечував правильність визначення розміру збитків, визначених на замовлення страховика та надавав страховику висновок експерта щодо розміру збитків, визначених експертом на його замовлення. Страховик мав можливість замовити інше дослідження, у тому числі і експертне для узгодження розміру страхової виплати, проте таких дій не вчинив та належним чином не обґрунтував чому він не бере до уваги документи, надані позивачем.

Щодо доводу апеляційної скарги про необґрунтованість солідарного обов`язку страховика щодо відшкодування шкоди, то таких вимог позивачем заявлено не було. Крім того, вбачається, що винуватцем ДТП позивачу було відшкодовано моральну шкоду, дані щодо відшкодування за рахунок ОСОБА_2 шкоди, заподіяної майну позивача - відсутні.

Доводи про те, що судом першої інстанції не було залучено у якості третьої особи ОСОБА_2 не можуть бути прийняти до уваги, оскільки було встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не застрахована на момент ДТП, та його незалучення не впливає на правильність висновку суду першої інстанції по суті спору.

Щодо порушення цивільного процесу при прийнятті уточненої позовної заяви, то вбачається, що дану реакцію позову було подано на виконання ухвали суду «про залишення позову без руху» від 10 червня 2022 року, лише після цього було відкрито провадження у справі. Порушень процесуального закону, що дає підстави для скасування судового рішення, в даному випадку колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідач не погодився з витратами на правову допомогу, які були стягнуті на користь позивача, та зазначає, що вони є завищеними.

Згідно ст.137 ч.1 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 цієї норми, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 вказаної норми, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.141 ЦПК України інші, крім судового збору, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, згідно з статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги, позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 02.05.2022р., укладеного між позивачем та адвокатом Голубом С.О., акт про надання юридичних послуг з погодинним зазначенням наданих послуг (загалом 6 годин 20 хвилин), вартістю 3000 грн. (консультація, ознайомлення з матеріалами справи, нормативними актами, судовою практикою, складання позовної заяви, формування додатків до позовної заяви, формування реквізитів для сплати судового збору), квитанції, відповідно до якої адвокатом одержано від ОСОБА_1 кошти у сумі 3000 грн. за надання правової допомоги по справі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначав, що витрати на правову допомогу є завищеними, не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У пунктах 150-151 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22) визначено, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу має бути належним чином мотивовано.

В скарзі відсутнє жодне мотивування не співмірності розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Зважаючи на ціну позову, що становить 28196,58 грн., враховуючи, що представником ОСОБА_3 було складено процесуальні документи, що мали значення до розгляду справи, відсутність даних, які б давали підстави для висновку про наявність необґрунтованих витрат, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року відсутні.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: