Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/819/23

номер провадження 2/695/657/23

22 травня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.10.2020р., що зареєстрований у реєстрі за №64445, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 13300,79 грн. за кредитним договором №014/0440/82/0213742 від 29.07.2013р. Окрім того позивач просить стягнути із відповідача судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в сумі 7800 грн..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 29.07.2013р. між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0440/82/0213742, відповідно до якого позивачу було видано кредит на суму 15876.38 грн.. У лютому 2023р. позивач дізнався, що 13.01.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису від 05.10.2020р., що зареєстрований в реєстрі за №64445, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 13300,79 грн. за кредитним договором №014/0440/82/0213742 від 29.07.2013р.

Позивач вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що вчинений з численними порушеннями норм чинного законодавства, а саме, нотаріус не перевірив наявність спору щодо заборгованості, не дослідив документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та вчинив виконавчий напис без доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Окрім вказаного, нотаріусом було порушено вимоги чинного законодавства, адже виконавчий напис вчиняється на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, про те належних доказів нотаріального посвідчення кредитного договору матеріали справи не містять.

Вказані обставини свідчать про неналежне з`ясування нотаріусом усіх обставин, зокрема, що підтверджують безспірність заборгованості.

Таким чином позивач вважає, що вказаний виконавчий напис, вчинений з численними грубими порушеннями норм ЦК України та ЗУ «Про нотаріат», зокрема вказаний виконавчий напис вчинено без належної перевірки безспірності заборгованості, а сам кредитний договір не був посвідчений нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку.

Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про суттєве порушення норм чинного законодавства при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріусом, а тому останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про час, місце та суть позовних вимог, що стверджується відповідним повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, відзив до суду не подав, представника в судове засідання не направив, жодних заяв, клопотань чи заперечень суду не надав.

Треті особи в судове засідання не з`явились, жодних клопотань, заперечень чи заяв по суті спору не подали.

За таких обставин суд, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

05.10.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №64445, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором №014/0440/82/0213742 від 29.07.2013р. за період з 11.08.2020р. по 17.08.2020р. в загальному розмірі 12800,79 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 12800,79грн.. Також із позивача стягнуто плату за вчинення цього виконавчого напису нотаріуса в розмірі 500 грн., що разом становить 13300,79 грн.

Із вказаного вище виконавчого напису нотаріуса вбачається, що кредитний договір №014/0440/82/0213742 від 29.07.2013р був укладений між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль», який в подальшому відступив своє право вимоги по вказаному договору до АТ «Комерційний Індустріальний Банк», який в свою чергу відступив права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а останній відступи до ТОВ «ФК «Аланд».

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає наступне.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1.3 Глави 16 розділу II Порядку).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки відсутні докази того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту.

При цьому у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не виникло зауважень щодо порядку нарахування заборгованості, зокрема в частині періоду стягнення заборгованості, який вказаний з 11.08.2020р. по 17.08.2020р., при цьому кредитний договір був укладений 29.07.2013р.

Належних доказів дотримання вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», зокрема в частині дотримання строку давності, протягом якого може бути видано виконавчий напис матеріали справи не містять.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887пс17 від 05 липня 2017 року.

У Постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або висловити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Крім того, з тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат`та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка виникла на підставі нотаріально не посвідченого договору.

Як вбачається із копії наданого позивачем договору надання банківських послуг у сфері страхування №014/0440/82/0213742 від 29.07.2013р., останній не був зареєстрований нотаріально.

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

На день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами.

Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61- 16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61- 12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18).

21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 910/10374/17, вказала, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд також виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц.

Таким чином, вирішуючи вказаний спір, керуючись нормами чинного законодавства та правовими висновками Верховного Суду, суд має врахувати наявність саме безспірної заборгованості, дотримання нотаріусом процедури вчинення нотаріальної дії та обов`язкової умови вчинення виконавчого напису - нотаріально посвідчений договір.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно- правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Позивач наполягає, що заборгованість не є безспірною, виконавчий напис вчинено за відсутності нотаріально посвідченого договору, а його самого не повідомляли ні про наявність заборгованості ні про намір вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Жодних доказів належного розміру заборгованості, порядку її нарахування, періоду за який вона виникла, тощо матеріали справи не містять та відповідачем надані не були, хоча останній не був позбавлений права на подання таких доказів.

Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, а сам розмір боргу та порядок його нарахування містить істотні протиріччя, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Відповідно до правових висновків у Постанову КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ні відповідач, ні нотаріус не надав суду доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису; документів, що стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису; підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які необхідні для вчинення виконавчого напису та головне - нотаріального посвідчення договору позики, хоча судом вживалися заходи спрямовані на отримання вказаних вище доказів.

Відповідно до положень ст.,ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог про стягнення судових витрат суд зазначає про таке.

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому ч. 6 ст. 137 ЦПК України чітко визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із позовної заяви позивач просить стягнути із відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 7800 грн.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також про суть позовних вимог жодних клопотань, в тому числі про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката суду не надав.

Таким чином, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного процесу, що закріплені в ст., ст. 12, 13 ЦПК України, а також нормами ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе вказані вимоги позивача, про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути суму судового збору за подання позову у розмірі 1073,60 грн..

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 05.10.2020р., який зареєстровано в реєстрі за № 64445 про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Аланд» суми заборгованості за кредитним договором №014/0440/82/0213742 від 29.07.2013р. та коштів за вчинення виконавчого напису нотаріуса в загальному розмірі 13300,79 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Аланд» (, місцезнаходження: вул.. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, м. Київ, 01033) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на оплату правової допомоги у сумі 7800 (сім тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Аланд» (, місцезнаходження: вул.. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, м. Київ, 01033) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106: Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Середа Л.В.