Справа № 144/322/23
Провадження № 2/144/158/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Германа О.С.,

секретаря Бевз І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування пред`явлених позовнох вимог позивач послався на те, що вони з відповідачем перебували в шлюбі, який розірвано 13.02.2018, від шлюбу мають дитину, сина ОСОБА_3 . Після розлучення дитина залишилась проживати з відповідачем. Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 26.06.2019, було задоволено позов відповідачки до позивача про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 17.04.2018 і до повноліття дитини. Наразі обставини позивача змінились таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина у вище вказаному розмірі, так як у другому шлюбі у нього народилась дитина, та згідно з рішення Теплицького районного суду з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, починаючи з 30 листопада 2022 року та на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку(доходу), починаючи з 30 листопада 2022 року, щомісячно і до досягнення їх сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому на даний час з нього стягуються аліменти у розмірі, що перевищує 50 %, його заробітної плати, із вказаних підстав просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Гайсинського районного суду від 26 червня 2019 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 до 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 скористалась своїм правом та 24.05.2023 подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу погіршення майнового стану, тому і підстави для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, відсутні.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Янчук О.В. не з`явилися, позивач до суду надав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Янчук О.В. направив заяву про долучення доказів, відповідно до якої позов підтримав в повному обсязі, вказав, що в позивача погіршився стан здоров`я та з нього стягуються аліменти на утримання сина від другого шлюбу та на утримання дружини до досягнення сином трьох років, на підтвердження чого надав постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 71906300 від 26.05.2023 та ВП № 71987545 від 08.06.2023, копію виписки № 1926 до довідки лікаря КНП «Теплицька міська лікарня».

У судове засідання, відповідач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Доля О.А., не з`явились. Представник відповідача направила на адресу суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, вважає, що позивачем належним чином не доведено зміну його матеріального стану, а також погіршення стану здоров`я, що слугувало б підставою для зміни розміру аліментів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 , його батьками є сторони по справі (а.с.7).

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 26 червня 2019 року у справі № 144/456/18 було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 17.04.2018 і до повноліття дитини (а.с.8).

Рішенням Теплицького районного суду від 28 грудня 2022 року у справі № 144/1277/20 задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, починаючи з 30 листопада 2022 року та на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 30 листопада 2022 року, щомісячно і до досягнення їх сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач стверджує, що його сімейний та матеріальний стан змінився, оскільки на його утриманні наявна ще малолітня дитина та дружина, також додав медичну довідку про стан здоров`я.

Зміна сімейного стану позивача, а саме народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також виписка № 1926 до довідки лікаря, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України - сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України - визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України - встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України - визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також позивачем не підтверджено того, що позивач, після присудження судовим рішенням аліментів, став непрацездатним, хворіє, перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи. В матеріалах справи немає доказів відсутності у нього доходів та у його теперішньої дружини.

Тому розмір аліментів, визначений рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.06.2019 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитини та дружину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу та суперечитиме його інтересам.

Вказані висновки суду кореспондуються з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя