Справа № 753/9046/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9480/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Мицик Ю.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Тоцької Алли Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Мицик Ю.С., у цивільній справі № 753/9046/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав та стягнення моральної шкоди. Зазначав, що в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook ОСОБА_2 , як власником сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в лінійці новин, розміщено повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_13 о 13 год. 24 хв. щодо нього з описом діяльності Інтернет сайту ІНФОРМАЦІЯ_9, з прикріпленням до повідомлення його особистої фотографії, з розміщенням на цій фотографії надпису, який читається як слово ненормативної лексики. Крім того, ОСОБА_2 в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook виступив співавтором повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_13 о 17 год. 46 хв. на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нього з описом діяльності Інтернет сайту ІНФОРМАЦІЯ_9, з прикріпленням до повідомлення його особистої фотографії, з розміщенням на фотографії надпису, який читається як слово ненормативної лексики. Також ОСОБА_2 в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook, на власній сторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в лінійці новин, розміщено повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_8 о 18 год. 54 хв. щодо нього з описом діяльності Інтернет сайту ІНФОРМАЦІЯ_9, з прикріпленням до повідомлення його особистої фотографії, з розміщенням на фотографії надпису, який читається як слово ненормативної лексики.

Вважає, що сторінка за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 належить ОСОБА_2 , оскільки останній в повідомленні описує від першої особи придбання товару за допомогою сайту Інтернет-магазину ІНФОРМАЦІЯ_9, розписує про спілкування з ним та висловлює своє негативне ставлення до ситуації. На тій же сторінці в соціальній мережі Facebook в розділі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщені різноманітні фото власника сторінки, в тому числі з дружиною та дітьми; від 07 квітня 2020 року розміщено фото скріншоту мобільного телефону з програми «ДІЯ» на якому зображено фото власника документа та вказано відомості щодо власника паспорта громадянина України з даними: « ОСОБА_2 , дата народження: « ІНФОРМАЦІЯ_5 » решта дати зафарбовано, номер «000…» решта номеру зафарбовано. Аналогічне фото власника документа та відомості розміщено в скріншоті з мобільного телефону програми «ДІЯ» щодо закордонного паспорта. За 11 лютого 2020 року розміщено фото скріншоту мобільного телефону з програми «ДІЯ» на якому зображено фото власника документа та вказано відомості щодо власника паспорта громадянина України з даними: « ОСОБА_2 , дата народження: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », орган видачі «(8501) ВРЕВ УДАІ УМВС України в м. Севастополі», номер « НОМЕР_1 ». На фото у вказаних документах та на інших фотографіях, розміщених на вказаній сторінці в Facebook зображена одна й та ж особа відповідач ОСОБА_2 .

Відповідачем порушено його право на честь та гідність шляхом розміщення в соціальній мережі Facebook вище вказаних публікацій з його фотографією з образливим написом, чим також порушено його право на ділову репутацію, як власника знаку для товарів та послуг ІНФОРМАЦІЯ_9, шляхом поєднання негативного сприйняття з торгівельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_9, шляхом розміщення у вказаних дописах його фотографії без його згоди з використанням на ній зображення знаку для товарів та послуг ІНФОРМАЦІЯ_9.

Розповсюдженням негативної інформації в мережі Інтернет для необмеженого кола осіб йому було завдано моральної шкоди загальний розмiр якої становить 54 000,00 грн.

З урахуванням викладеного та заяви про зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив: визнати незаконними дії ОСОБА_2 з розміщення в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook:

- на сторінці ОСОБА_2 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в лінійці новин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 13 год. 24 хв. з прикріпленням фотографії, на якій зображений ОСОБА_1 , з розміщенням на фотографії надпису, який читається як слово ненормативної лексики, а також знаку для товарів та послуг;

- на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 в лінійці новин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 17 год. 46 хв. з прикріпленням фотографії, на якій зображений ОСОБА_1 , з розміщенням на фотографії надпису, який читається як слово ненормативної лексики;

- на сторінці відповідача за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в лінійці новин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_8 о 18 год. 54 хв., з прикріпленням фотографії, на якій зображений ОСОБА_1 з розміщенням на фотографії зображення у вигляді позначення статевого чоловічого органу;

- фотографій ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 13 год. 24 хв., від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 17 год. 46 хв., від ІНФОРМАЦІЯ_8 о 18 год. 54 хв., без його відома та згоди.

Також просив зобов`язати ОСОБА_2 видалити повідомлення за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в лінійці новин «Життєпис» від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 13 год. 24 хв., за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 в лінійці новин «Життєпис» від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 17 год. 46 хв., за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в лінійці новин «Життєпис» від 08.05.2020 о 18 год. 54 хв. та заборонити ОСОБА_2 використовувати, розповсюджувати будь-які графічні, фотозображення позивача, в тому числі, з внесенням змін до них.

Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 компенсацію заподіяної моральної шкоди за порушення особистих немайнових прав в розмірі 54 000,00 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,адвокат Тоцька А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилалася на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не вдалось беззаперечно підтвердити, що автором зазначених публікацій є саме ОСОБА_2 . Вважає, що підтвердженням того, що саме відповідач є автором та співавтором вищевказаних публікацій є наповнення сторінок розміщених на сайті соціальної мережі Facebook, та на яких були здійснені публікації, що містять негативну інформацію про позивача. Зокрема сторінка в соціальній мережі Facebook за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 містить різноманітні фото власника сторінки, в тому числі з дружиною та дітьми, фото скріншотів мобільного телефону з додатку «Дія», в якому зображені особисті документи відповідача, інформацію про місце навчання відповідача та участь відповідача у молодіжному русі «Ініціатива», що відповідає дійсності. Звертає увагу на те, що публікація світлин, в тому числі й особистих фотографій відповідача та його сім`ї, на вказаній сторінці в мережі Facebook здійснюється починаючи з 2014 року, що на думку представника позивача, ставить під сумнів наведені відповідачем заперечення про використання його фотографій на зазначеній сторінці третіми особами.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook на сторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 в лінійці новин розміщено повідомлення від імені ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_13 о 13 год. 24 хв. щодо ОСОБА_1 з описом діяльності інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 », з прикріпленням фотографiї ОСОБА_1 , з розміщенням надпису, який читається як слово ненормативної лексики.

Крім того, в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10 о 17 год. 46 хв. розміщено повідомлення щодо ОСОБА_1 з описом діяльності інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 », з прикріпленням до повідомлення особистої фотографії ОСОБА_1 , з розміщенням на фотографії надпису, який читається як слово ненормативної лексики.

Також, в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook на сторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 під вигаданим іменем та прізвищем ОСОБА_2 (на вкладці «Інформація» - «Докладніше про ОСОБА_2 » «Інші імена» «ОСОБА_2») в лінійці новин розміщено повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_8 о 18 год. 54 хв. щодо ОСОБА_1 з описом діяльності інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 », з прикріпленням особистої фотографії ОСОБА_1 , з розміщенням на ній надпису, який читається як слово ненормативної лексики. Дане повідомлення з фотографії було поширено з позначкою «Публічно» - необмежному колу осіб. Фотографію ОСОБА_1 було використано з особистої сторінки останнього в соціальній мережі Facebook на сторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12, де в розділі « Світлини » дане фото розміщено від ІНФОРМАЦІЯ_14 та в розділі «Життєпис» додано до повідомлення ОСОБА_1 на власній сторінці від ІНФОРМАЦІЯ_14 о 13.49 год., але без надпису ІНФОРМАЦІЯ_9 та без будь-яких зображень на лобі позивача.

Крім того, позивач стверджує, що відповідачем незаконно використано його фотографію в постах від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 13 год. 24 хв., від ІНФОРМАЦІЯ_7 о 17 год. 46 хв., від ІНФОРМАЦІЯ_8 о 18 год. 54 хв. Будь-якого дозволу позивач не надавав відповідачу на використання його особистої фотографії для поширення в мережі Інтернет, тим більше, з метою розміщення на ній будь-яких додаткових зображень. Тобто, вчинено нерозривні дії. Отже, відповідачем в рамках триваючих взаємовідносин допущено декілька ідентичних порушень прав та заподіяно моральну шкоду позивачу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що поширені в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook повідомлення щодо нього з описом діяльності інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 », з прикріпленням його фотографії, без його згоди на це, та з розміщенням на фотографії образливого напису, є порушенням його права на честь та гідність, а також права на ділову репутацію, як власника знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_9», шляхом поєднання негативного сприйняття з торгівельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_9» через використання у вказаних у дописах знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_9».

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

У статті 303 ЦК України закріплено, що особисті папери (документи, фотографії, щоденники, інші записи, особисті архівні матеріали тощо) фізичної особи є її власністю. Ознайомлення з особистими паперами, їх використання, зокрема шляхом опублікування, допускаються лише за згодою фізичної особи, якій вони належать. Якщо особисті папери фізичної особи стосуються особистого життя іншої особи, для їх використання, у тому числі шляхом опублікування, потрібна згода цієї особи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦК України фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.06.2004 у справі «Ганновер проти Німеччини» (Hannover v. Germany) (заява №59320/00) вказує, що публікація фотографії людини у повсякденному житті, під час діяльності суто приватного характеру, зачіпає сферу приватного життя, а тому підпадає під застосування ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Отже, використання будь-якої інформації, що посягає на приватність особи має бути виправдане переважаючим публічним інтересом. При цьому, для уникнення неправомірного втручання у приватне життя особи варто утриматись від публікації особистих фотографій, якщо тільки це безпосередньо не стосується питання публічного інтересу, яке не має ототожнюватись зі звичайною цікавістю чи жагою до сенсацій.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні від 15.04.2009 у справі «Реклос і Давурліс проти Греції» (заява №1234/05, п.41), зображення особи є одним з головних атрибутів її особистості, оскільки воно відображає її унікальні характеристики та відрізняє її від інших осіб. Право на захист зображення людини, таким чином, стає одним із суттєвих компонентів особистого розвитку та передбачає право на контроль компонентів використання цього зображення. І хоча у більшості випадків право на контроль такого використання пов`язане з правом особи заборонити публікацію свого зображення, воно охоплює також і право особи заперечувати проти фіксації, зберігання та відтворення її зображення іншою особою.

Відтак, саме по собі розміщення громадянином фотографій в Інтернеті у своєму власному акаунті, ще не надає права іншим особам використовувати їх без згоди правовласника, особливо у випадку, коли така функція, як «репост», наявна в соціальних мережах, відключена налаштуваннями.

Про те, що елементи, що стосуються права особи на своє зображення, включаються до концепції приватного життя, Європейський суд з прав людини також вказує в рішенні по справі Шачча проти Італії (Sciacca v. Italy), справа № 50774/99. Фактично, право на захист особистих зображень включає в себе право контролювати використання свого зображення, у тому числі право відмовитись від публікації (рішення ЄСПЛ у справі Фон Ханновер проти Німеччини, справа №40600/08 та 60641/08). Це має значення при зберіганні фотографій на громадських чи соціальних сайтах в Інтернеті. Це та сфера, де захист репутації та прав інших осіб стає особливо важливим, тому що фотографії можуть містити дуже особисту або навіть конфіденційну інформацію про особу чи членів його або її сім`ї (рішення ЄСПЛ від 04.12.2012 у справі ФерлагсгруппеНьюсГмбХ та Бобі проти Австрії, справа №59631/09).

Таким чином, Європейським судом з прав людини чітко підкреслено, що особисті фотографії особи складають її персональні дані та такі фотографії підпадають під сферу дії ст.8 Конвенції. При цьому, особа має як виключне право на власні зображення, так і право контролювати використання таких зображень.

У відповідності до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом п. 9 ч. 2 ст. 8 цього ж Закону, у випадку порушення законодавства про захист персональних даних суб`єкт персональних даних в праві застосовувати засоби правового захисту.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", з огляду на положення ст. 32 Конституції України судам належить розрізняти справи про захист гідності, честі чи ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (права на відповідь) від справ про захист інших особистих немайнових прав, зокрема, перелічених у статті 270 ЦК України, порушених у зв`язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію. Тобто, якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені. Встановивши при вирішенні таких спорів факт поширення інформації про приватне життя позивача, що відповідає дійсності та не порочить його гідність, честь чи ділову репутацію, а також факт відсутності згоди позивача на поширення цієї інформації, суд повинен захистити його право на таємницю приватного життя та може зобов`язати відповідача відшкодувати моральну шкоду.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У пункті 12 цієї ж Постанови вказано, що належним відповідачем, у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет, є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Слід зазначити, що мережа «Facebook» є соціальною, загальнодоступною мережею, де будь-хто, без ідентифікації особи може створити будь-яку кількість сторінок, під будь-яким, в тому числі вигаданим іменем, публікувати тексти, коментарі, копіювати і зберігати на власних пристроях фото осіб з інших сторінок.

Оскільки, інтернет мережа «Facebook» при реєстрації сторінки не вимагає ідентифікацію особи згідно особистих документів (паспорта, свідоцтва про народження), то ідентифікувати особу, яка публікує, поширює певну інформацію неможливо за винятком сторінок, які створені і інформацію про які поширюють офіційно державні органи, офіційні особи.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги, що будь-яка особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі якого відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Таким чином, у справі за позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, вилучення інформації поширеної у мережі Інтернет та відшкодуванні шкоди, належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, у зв`язку з чим вирішення цього спору не можливе без залучення до участі у справі зазначених осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу його задоволення, посилався на те, що саме ОСОБА_2 в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook розміщено публікації (пости) з фотографіями позивача, без його згоди, з використанням на них зображення знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_9» та розміщенням на них слова ненормативної лексики.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості доводів позивача, що поширення його фотографій в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook без згоди ОСОБА_1 , із зображенням позивача та дописом на фотознімках слова ненормативної лексики у поєднанні з торгівельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_9» є порушеннями особистих немайнових права ОСОБА_1 та права на ділову репутацію позивача, як власника знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_9».

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів, які б могли беззаперечно підтвердити, що автором зазначених публікацій є саме відповідач.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 було надано висновок експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України № 082/20 від 19 травня 2020 року. Проте, вказаним висновком встановлено лише інформаційне наповнення посилань, які досліджувалися експертом та не встановлено, що автором оспорюваних публікацій є саме ОСОБА_2 .

Доводи, що відповідач є автором та співавтором вищевказаних публікацій, оскільки останній в повідомленні описує від першої особи придбання товару за допомогою сайту Інтернет-магазину ІНФОРМАЦІЯ_9, розписує його спілкування з позивачем, висловлює своє негативне ставлення до ситуації, а також те, що на сторінці в соціальній мережі Facebook в розділі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщені різноманітні фото власника сторінки, в тому числі з дружиною, дітьми; розміщено фото скріншотів мобільного телефону з додатку програми «ДІЯ» на якому зображено особисті документи ОСОБА_2 з відомостями про власника паспорта громадянина України та закордонного паспорта, не можуть бути прийнятті судом до уваги, оскільки офіційний інтернет-сайт «Facebook» є соціальною мережею, де кожен користувач, без ідентифікації може створити будь - яку сторінку та публікувати тексти, коментарі, тощо під вигаданим ім`ям.

Як стверджував відповідач в судовому засіданні, він залучався розробниками програми «Дія» щодо тестування вказаної програми, де викладав відгуки зі скріншотами програми у групі «Дієві» соціальної мережі Facebook. Оскільки в групі налічується понад 30 тисяч користувачів, кожен з них міг копіювати та розповсюджувати вказану інформацію про нього, в тому числі використовуючи його документи, які були у вільному доступі.

Щодо розміщення на сторінці « ОСОБА_2 » фотографій із його зображенням та зображенням його сім`ї відповідач наполягав, що вони могли бути скопійовані з його особистої сторінки та сторінки його дружини будь-якою особою та розміщені на сторінці, яка йому не належить.

Стороною позивача вказані твердження відповідача не спростовані, а викладені у позовній заяві доводи позивача про те, що саме ОСОБА_2 було опубліковано фотографії позивача в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook, із зображенням позивача та дописом на фотознімках слова ненормативної лексики у поєднанні з торгівельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_9», є лише припущенням, яке, за відсутності належних доказів, не може прийматись судом до уваги.

Таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача, але не доведено, що саме він є автором публікацій, а тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними дій ОСОБА_2 з оприлюднення в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook на сторінці за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 та на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлень з прикріпленням фотографії, на якій зображений ОСОБА_1 , з розміщенням на фотографії текстового зображення слова ненормативної лексики, оприлюднення фотографій ОСОБА_1 без його відома та згоди, зобов`язання ОСОБА_2 видалити вказані повідомлення та заборонити використовувати, розповсюджувати будь-які графічні, фотозображення позивача, в тому числі, з внесенням змін до них, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, з огляду на те, що позивачем не доведено факту, що відповідач є автором, або ж особою, яка поширила публікації з фотокартками позивача в мережі Інтернет на сайті соціальної мережі Facebook, а позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною від вимог, в задоволенні яких судом було відмовлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тоцької Алли Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді