"18" травня 2023 р. Справа №489/3741/16-ц
Провадження №4-с/489/7/23
УХВАЛА

18 травня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

за участю: представниці скаржника ОСОБА_1 , представниці стягувача Моргун І.А., державного виконавця Тарасенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко Сергія

встановив.

06 квітня 2023 року заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд: визнати дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко С. щодо здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, протиправними; зобов`язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко С. здійснити розрахунок заборгованості по аліментам за період з лютого 2022 року по березень 2023 року з урахуванням періоду роботи в Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 та збереження місця роботи та посади на період призупинення дії трудових відносин, виходячи з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 53339169 з примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 489/3741/16-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки з усіх видів заробітку. 10 березня 2023 року державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам. Ознайомившись з таким розрахунком, вважає, що він зроблений з порушенням вимог чинного законодавства. 15 лютого 2022 року він влаштувався на роботу до ФОП ОСОБА_3 і повідомив телефоном державного виконавця, проте, державний виконавець в свою чергу зазначив, що після підтвердження цих відомостей, на місце його роботи буде направлена постанова про звернення стягнення на заробітку плату. 24 березня 2022 року з ним було припинено трудові відносини. Тобто, до 31 жовтня 2022 року за ним зберігалося місце роботи та посада водія ФОП ОСОБА_3 та відповідно за цей період не була нарахована йому заробітна плата. В даному випадку, розмір аліментів, який має нараховуватися, виходячи з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте, державним виконавцем з лютого 2022 року нараховувалися аліменти виходячи з середнього заробітку, а саме з лютого 2022 року по березень 2023 року у розмірі 14382,00 грн., і відповідно, нараховано аліменти у розмірі 3595,50 грн. Ним була подана скарга на бездіяльність державного виконавця. Однак, 13.03.2023 надійшла відповідь, в якій зазначено, що заборгованість буде перерахована після отримання відомостей про дохід боржника. Проте, до теперішнього часу, залишається чинним той розрахунок, датований 10.03.2023.

Від представника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Зазначає, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконання у відділі перебуває виконавче провадження № 53339169 з примусового виконання виконавчого листа № 489/3741/16-ц від 26.01.2017 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі частини усіх доходів щомісячно. 08 лютого 2023 року до відділу надійшла заява ОСОБА_2 , до якої було додано наказ № 1К від 15.02.2022 про прийняття на роботу до ФОП ОСОБА_3 з окладом згідно зі штатним розкладом 6500,00 грн. на посаду водія. З метою встановлення достовірної інформації щодо отриманого офіційного доходу боржника, 08.03.2023 відділом направлено запит стосовно отриманого доходу ОСОБА_2 за період з 15.02.2022 по 01.03.2023 для вірності нарахування розміру заборгованості по аліментам. 08.03.2023 направлено запит до ФОП ОСОБА_3 щодо підтвердження інформації про працевлаштування ОСОБА_2 на посаду водія та отримання доходу. 10.03.2023 та 20.04.2023 державним виконавцем в електронному вигляді з метою встановлення джерел отримання доходів боржника за 4 квартали 2022 року та за 1 квартал 2023 року направлено запит до Державної податкової служби України. Згідно відомостей Державної податкової служби України від 10.03.2023 та 20.04.2023 встановлено, що за 4 квартали 2022 року податковим агентом, від якого отримувала доходи фізична особа ОСОБА_2 є ФОП ОСОБА_3 , сума нарахованого доходу боржника становить 0,00 грн. та сума отриманого податку становить 0,00 грн. Інформація щодо джерел отримання доходу за 1 квартал 2023 року відсутня. 20 квітня 2023 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, відповідно до якого станом на 01.04.2023 склала 37141,90 грн. Відповідь на запит від 08.03.2023 направленого до ФОП ОСОБА_3 стосовно отриманого офіційного доходу ОСОБА_2 станом на 21.04.2023 до відділу не надходила.

Від представниці ОСОБА_4 надійшли заперечення на скаргу, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Вказує, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 53339169 у відповідності до ст.ст. 13, 18 Закону України «Про виконавче провадження» було своєчасно вжито заходів щодо визначення матеріального стану боржника, за результатами яких було зроблено належний розрахунок заборгованості по аліментам. База нарахування заборгованості, яка була взята виконавцем для розрахунку заборгованості боржника за аліментами, є вірною, визначеною на підставі наданої компетентними органами інформації та положень чинного законодавства України. Підстав для застосування ч. 2 ст. 182 СК України та нарахування аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, немає. Підтверджених належним чином доказів для перерахунку суми заборгованості боржником не надано.

Ухвалою суду від 06.04.2021 скаргу прийнято до розгляду та витребувано з Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження.

У судовому засіданні представниця скаржника підтримала скаргу.

Державний виконавець заперечував проти скарги, надав відзив, який підтримав.

Представниця стягувача заперечувала проти скарги, подала письмові заперечення.

Вислухавши учасників, вивчивши матеріали скарги, цивільної справи та виконавчого провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2016, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10.01.2017, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року залишено без змін.

Згідно наказу № 1К від 15.02.2022, ОСОБА_2 прийнято на роботу ФОП ОСОБА_3 з 15 лютого 2022 року на посаду водія.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем Ширко Сергієм від 10.03.2023 № 22698, заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні по виконавчому листу № 489/3741/16-ц від 26.01.2017, станом на 10.03.2023 складає 40741,90 грн.

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що головним державним виконавцем за період з січня 2022 року по березень 2023 року вказано розмір доходу сумі 14382,00 грн. щомісячно, нараховано аліменти у розмірі 3595,50 грн. на місяць.

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Вирішуючи вимоги скарги щодо неправомірності бездіяльності старшого державного Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд приходить до наступних висновків.

Із скарги та доданих до неї документів вбачається, що боржник не погоджується з розрахунком заборгованості за аліментами та бездіяльністю державного виконавця, через що звернувся із скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України, адже вважає, що порушеного його права.

Відповідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Скаржник зазначає, що про працевлаштування він повідомив телефоном державного виконавця, який в свою чергу направив постанову про звернення стягнення на заробітну плату за місцем його роботи.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_3 від 15.03.2023 за вих. № 1, ОСОБА_2 , дійсно був прийнятий ФОП ОСОБА_3 на посаду водія з 15 лютого 2022 року, звільнений 31 жовтня 2022 року, але у зв`язку з запровадження правового режиму воєнного стану на території України та на підставі наказу № 1 ФРП від 24.03.2022 «Про порядок роботи працівників ФОП ОСОБА_3 під час дії правового режиму воєнного часу» з ним було призупинено дію трудового договору з 24.03.2022 на період дії воєнного стану та заробітна плата йому не нараховувалася.

Як вбачається з індивідуальної відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, сформованої 07.03.2023, ОСОБА_2 у 2022 році не сплачено страхові внески.

Не погодившись з розрахунком заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем Ширко Сергієм від 10.03.2023, скаржник звернувся зі скаргою до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність державного виконавця щодо проведення нового розрахунку заборгованості по аліментам.

Відповідно до листа Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.03.2023 за вих. № 22900, зокрема, повідомлено про те, що після отримання інформації на запити від 08.03.2023 щодо достовірних даних стосовно офіційного доходу боржника державним виконавцем буде здійснено перерахунок заборгованості по аліментам.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Як стверджує заявник, в зазначений період заробітна плата йому не нараховувалася та будь-який дохід у нього відсутній, що за змістом поданої скарги мало б бути підставою для нарахування аліментів у мінімальному розмірі - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, з такими твердженнями заявника неможливо погодитися, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до обов`язків, визначених п.1 ч.2 цієї статті, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з вимогами ч.3 цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.4 вказаної статті виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч.6 цієї статті, у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

З наведеного вбачається, що при обчисленні розміру заборгованості зі сплати аліментів, виконавець мав діяти з дотриманням принципу законності, вимог Закону України «Про виконавче провадження», нараховуючи аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За змістом ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

В силу вимог ч.2 цієї статті, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Суд звертає увагу, що в силу вимог абзацу першого ч.1 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін

А також, що в силу вимог абзацу першого ч.3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Доказів оскарження наказу заявником суду надано не було.

Разом із з цим за змістом ч.4 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Отже, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачають можливість для відшкодування заявнику заробітної плати за час призупинення дії трудового договору та не звільняють від обов`язку утримання дитини та сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Оскільки доказів (джерел) отримання та розмірів фактичного доходу у вказаний спірний період з лютого 2022 по березень 2023 заявником не надано, хоч він не позбавлений можливості працевлаштування за сумісництвом, або звільнення та отримання державної допомоги, та з наданих виконавцю документів на час виникнення заборгованості не працював, розмір заборгованості йому було правомірно розраховано виконавцем в порядку, визначеному ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до вимог ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені вище обставини, на основі повно та всебічно досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що у діях державного виконавця Ширко С. відсутні порушення та бездіяльність щодо неврахування відомостей про те, що між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 в період з 24.03.2022 по 31.10.2022 призупинено дію трудових відносин та в цей час не здійснювалося нарахування заробітної плати, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст.258-260,447,448,451 ЦПК України, суд

ухвалив:

в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширко Сергія - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «24» травня 2023.

Суддя Н.О. Рум`янцева