Справа № 350/582/23
Номер провадження 2/350/262/2023
У Х В А Л А

23 травня 2023 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Семко В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна подружжя-

у с т а н о в и в:

17.04.2023 в Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області поступив позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна подружжя.

В судовому сасіданні представником ОСОБА_2 адвокатом Семко В.Б. було заявлено клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна подружжя без руху, оскільки така не відповідає нормам цивільно-процесуального закону.

ОСОБА_1 заперечила проти задоволення даного клопотання, вважає, що недоліки позовної заяви на які посилається представник ОСОБА_2 можуть бути нею усунуті в процесі розгляду справи.

Суд вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У своїй позовній заяві позивачка просила ухвалити рішення, яким поділити її з відповідачем всім спільно придбаним рухомим майном, присудивши їй меблевий спальний набір з дуба вартістю 4 370 доларів США; золоте кольє вартістю 400 доларів США; золоті сережки вартістю 270 доларів США; дитячий столик вартістю 100 доларів США; образи три великі і один малий загальною вартістю 3 500 грн; набір посуди вартістю 1 200 грн, а всього майна загальною вартістю 5 265 доларів США.

Решту з рухомого майна: телевізор в спальню «Самсунг» вартістю 1 000 доларів США; телевізор на стіну вартістю 500 доларів США; телевізор вартістю 200 доларів США; лампа вартістю 100 доларів США; ялинка штучна вартістю 100 доларів США; порохотяг «Зельмер» вартістю 200 доларів США; холодильник «Ел Джі» вартістю 400 доларів США; насос вартістю 100 доларів США; світильник вартістю 40 доларів США; батареї опалення в кількості дві штуки вартістю 250 доларів США; сушарка для посуди вартістю 15 доларів США; килими в кількості три штуки вартістю 120 доларів США; золотий ланцюжок вартістю 660 доларів США; золотий хрестик вартістю 160 доларів США, а всього загальною вартістю 3 845 доларів США, залишити у власності відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2від 12.06.2009 " Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позивачкою не зазначено та не надано жодних доказів, що підтверджують обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо набуття спірного майна.

Суд також звертає увагу позивачки на те, що позивачкою не визначено ціну позову в національній валюті на день звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачка до матеріалів позовної заяви долучила квитанцію, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1073.60 грн.

Однак із матеріалів позовної заяви незрозуміло, з чого позивачка виходила, визначаючи самостійно ціну позову саме в такому розмірі, оскільки, як зазначено вище, позивачкою розмір позову визначено в розмірі 5265 доларів США.

Відповідно до вимог п. 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Таким чином, вимоги майнового характеру повинні бути оплачені судовим збором в розмірі 1 % дійсної вартості нерухомого майна але на менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з вищевикладеного, позивачці необхідно надати докази на підтвердження придбання нею у шлюбі з відповідачем спірного майна, відомості, які б підтверджували вартість рухомого майна на день звернення до суду та сплатити відповідний судовий збір.

Згідно з ч.ч. 11-13 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), залишення позову без руху не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Таким чином, суд приходить до висновку про залишення позовних заяв позивачки ОСОБА_1 без руху, надавши їй строк для усунення недоліків та роз`яснивши, що в разі невиконання викладених в ухвалі вимог, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Керуючись ст.187 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна подружжя - залишити без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк подана заява буде залишена без розгляду.

Копію даної ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя: