Справа № 564/255/23
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Олійник П. В.
з участю секретаря Зберун К. Ф.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить житлова квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 , в якій крім неї зареєстрована її дочка ОСОБА_2 відповідачка по справі. Відповідачка не проживає за міцем реєстрації протягом з 2015 року та матеріальної допомоги на утримання та обслуговування квартири не надає.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала згоду на прийняття заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 09.10.1998 року; технічним паспортом на квартиру, будинковою книжкою на квартиру.
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка позивачки) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №155, виданою 27.10.2023 року КП Управляюча компанія Костопільске багатогалузеве житлово-комунальне підприємство Костопільської міської ради.
Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка фактично за місцем реєстрації не проживає понад з 2015 року, вказаним житлом не користується, витрати по оплаті комунальних послуг не несе, участі в утриманні квартири не бере, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, що позбавляє позивачку права повноцінно розпоряджатися своїм майном.
Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2015 року фактично проживає у м. Києві. Факт не проживання відповідачкою у вказаній квартирі підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які дали покази, що відповідачка дочка позивачки. Відповідачка з 2015 року не проживає за місцем реєстрації, оскільки фактично проживає у м. Києві.
Суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України член сім`ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Як зазначено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 150 ЖК України передбачене право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуватись ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності.
Позивач просив захистити її право, як власника квартири, шляхом визнання відповідачку особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Аналізуючи зібрані у справі письмові докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів поважності причин не проживання чи створення їй перешкод у користуванні житлом суду не надано. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Крім того, в даному спорі судовий збір становить 1073,60 грн., суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України.
Судом встановлено, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 3 ЗУ Про судовий збір позивач ОСОБА_1 звільнена від судового збору, що підтверджується пенсійним посвідченням.
Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 107, 150 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 224-226
ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в житловій квартирі АДРЕСА_2 .
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави сдовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн., 60 крп.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2023 року.

СуддяП. В. Олійник