КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8171/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/8718/22

08 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Осадченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кухаренко Ольги Володимирівни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Якимець О. І., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування заявлених вимог зазначало, що позивач надає послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Надання вказаних житлово-комунальних послуг позивач здійснює на підставі договору за адресою - АДРЕСА_1 , споживачем вказаних послуг є відповідачка. ПАТ «АК «Київводоканал» належним чином виконав умови договору та надав послуги з постачання холодної води та послуг з водовідведення. Відповідачка ухиляється від виконання умов договору у частині своєчасної сплати вартості отриманихпослуг у розмірі, строки та порядку, визначених цим договором, а тому позивач змушений звертатись до суду з вимогою про стягнення з відповідачки заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги у розмірі 29 724,74 грн. Крім того, посилався на те, що оскільки відповідачка неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг, а отже прострочила виконання грошового зобов`язання, то наявні визначені ст. 625 ЦК України підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на вище викладене, просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожиті житлово- комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 29 724,74 грн., 3% річних у розмірі 3 570,41 грн. та інфляційні витрати у розмірі 14 538,67 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - задовольнено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення у розмірі 25260,82 грн, заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у сумі 274,33 грн, 3% річних у сумі 3236,69 грн, інфляційні втрати у розмірі 10371,01 грн, а всього у сумі 39142 (тридцять дев`ять тисяч сто сорок дві) гривні 85 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у сумі 2030,20 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 27 березня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кухаренко Ольга Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині законності нарахування штрафних санкцій, оскільки їх нарахування є незаконним та з огляду на пропуск строків позовної давності щодо основного боргу та відсутністю боргових зобов`язань за період з 30 вересня 2019 року по 30 вересня 2022 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3 % річних зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період военного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Таким чином, на думку апелянта, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населениям плати за житлово-комунальні послуги є незаконним та забороненим чинним законодавством України.

Стосовно суми основного боргу зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення позову про стягнення заборгованості за черговими платежами, а тому стороною відповідача заявляється клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності без поважних причин.

Звертає увагу суду, що оскільки плата за послуги з центрального водопостачання повинна здійснюватися споживачем частинами /щомісячний платіж/ до 20 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем цього зобов`язання.

З даним позовом позивач звернувся до суду 30 вересня 2022 року з пропуском строків позовної давності. Таким чином, вимоги про стягнення боргу за період з 01 грудня 2015 року по 30 вересня 2019 року, є такими, що заявлені поза межами строку позовної давності, а тому не підлягає задоволенню.

24 травня 2023 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» подав до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що фактично доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що суд першої інстанції при застосуванні строків позовної давності врахував укладений між сторонами договір про розстрочення заборгованості від 16.06.2020 року та внесену відповідачем до укладення договору про розстрочення заборгованості у лютому 2020 року плату за отримані житлово-комунальні послуги у розмірі 3 185,00 грн., чим визнав переривання стоків позовної давності, а також стягнув нараховані на суму боргу 3% річних та інфляційні втрати, які, на думку відповідача, не підлягають стягненню.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що у лютому 2020 року відповідачка повинна була сплатити за послуги водопостачання та водовідведення спожиті у січні 2020 року до 20 лютого 2020 року у розмірі 385,61 грн., а сплатила 3 185,00 грн., що у свою чергу свідчить про визнання відповідачкою свого боргу за попередній період та є підставою для переривання строку позовної давності.

Також суд першої інстанції взяв до уваги та дослідив договір від 16.06.2020 року про розстрочення заборгованості, відповідно до якого ОСОБА_1 визнала свою заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал», що виникла у зв`язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , яка станом на 01.06.2020 року становила 29 966,13 грн.

Звертає увагу суду на те, що позивач не здійснював нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), а інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість, утворену на несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги не нараховувалась з лютого 2022 року, відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості з водопостачання та водовідведення за період: грудень 2015-серпень 2022 по o/p 0139215, тобто, позивачем вже врахована при підготовці розрахунку постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

З огляду на вище викладене, просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кухаренко Ольга Володимирівна не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» Гуртова Катерина Вікторівна в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції -залишити без змін, так як воно є законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є споживачем житлово- комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

07 лютого 2020 року між ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменовано у ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.1 договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язалося надавати ОСОБА_1 відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а ОСОБА_1 зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з умовами п.3.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

16 червня 2020 року між ПАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0139215/Р/2020 про розстрочення заборгованості.

Відповідно до умов зазначеного договору боржник визнає свою заборгованість перед кредитором, що виникла у зв`язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , яка станом на 01 червня 2020 року становить суму у розмірі 29 966,13 грн. (п.1.1)

В зазначеному договорі сторони погодили графік погашення заборгованості. (п. 2.1.)

Також сторони погодили, що боржник щомісячно до 25 числа відповідного місяця, визначеного в графіку погашення заборгованості, зазначеному у п. 2.1 цього договору, зобов`язується перераховувати на розрахунковий рахунок кредитора грошові кошти. (п. 2.2)

Відповідно до довідки ПАТ «АТ «Київводоканал» та розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 31 серпня 2022 року обліковується заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» у сумі 29 724,74 грн. (а.с. 24,25-26)

Відмовляючи у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2015 року по березень 2017 року у розмірі 4 189,59 грн., суд першої інстанції посилався на те, що у відповідачки існує заборгованість за вказаний період, проте, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги за вказаний період і відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (заява № 14448/88, § 33).

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення нараховувалась позивачем щомісяця, а відтак перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З даним позовом ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду 29 вересня 2022 року.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, до вимог про стягнення заборгованості за період з грудня 2015 року по березень 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давностіпро що було подано заяву відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року по серпень 2022 року, 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції посилався на те, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та у визначеному договором порядку надав споживачеві послуги з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення, проте, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх обов`язків за договором щодо оплати наданих послуг, у неї виникла заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення у розмірі 25260,82 грн, заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у сумі 274,33 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону № 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення містить Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 19 листопада 2017 року.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) у спірний період регулювалися Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила).

Пунктом 11 Правил (в редакції чинній до 30 серпня 2017 року) передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши, що позивач на законних підставах надає відповідачці послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачка не виконує своїх зобов`язань зі сплати за отримані та спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого має заборгованість за період з квітня 2017 року по серпень 2022 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення у розмірі 25260,82 грн, заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у сумі 274,33 грн. з урахуванням інфляційних втрат в сумі 10 371,01 грн. та 3 % річних в сумі 3 236,69 грн.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 про Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період военного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, нені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, колегія суддів відхиляє, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення відповідачці з лютого 2022 року не було нараховано інфляційні витрати та 3% річних на суму заборгованості і судом, відповідно, не стягувались.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний позов було подано позивачем до суду 30 вересня 2022 року, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки боргу за період з 01 грудня 2015 року по 30 вересня 2019 року є такими, що заявлені поза межами строку позовної давності, а тому не підлягають задоволенню, колегія суддів відхиляє, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, у лютому 2020 року відповідачкою було внесено плату за житлово-комунальні послуги у розмірі 3185,00 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості за грудень 2015-серпень 2020 (а.с. 25,26), тим самим відповідачка вчинила дії щодо визнання боргу зі сплати за житлово-комунальні послуги та відбулося переривання строку позовної давності.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022.

Отже, на момент звернення до суду із позовом, тобто, 29 вересня 2022 року, продовжено дію карантину на усій території України, а відтак і строк позовної давності продовжено.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кухаренко Ольги Володимирівни.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381-384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кухаренко Ольги Володимирівни залишити без задоволення

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 червня 2023 року.

Головуючий: Судді: