Постанова

Іменем України

17 травня 2023 року

м. Київ

справа № 490/1838/22

провадження № 61-1978св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: держава Україна в особі Державної казначейської служби України та Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурдинський Сергій Ігорович, на постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

від 11 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері про відшкодування шкоди в розмірі 4 830 951,19 грн.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 17 грудня 2015 року рішенням Первомайської міської ради Миколаївської області її було затверджено на посаді заступника Первомайського міського голови по комунальній власності, земельних відносинах та архітектурних питаннях виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області.

Із 22 січня 2016 року її було наділено обов`язками з контролю у сфері містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань, у тому числі й питань розміщення рекламних конструкцій на території міста, що вимагало підготовки матеріалів до засідання виконавчого комітету.

31 липня 2017 року до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_2 із заявою про те, що вона вимагає в нього 25 000 грн за сприяння у розміщенні зовнішніх рекламних конструкцій.

На підставі цієї заяви цього ж дня були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною третьою статті 368 КК України та розпочато кримінальне провадження № 0000321, а у 2020 році обвинувачення змінено на частину першу статті 190 КК України.

18 вересня 2017 року її було затримано правоохоронними органами у службовому кабінеті та проведено обшук.

20 вересня 2017 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва до неї було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою застави в сумі 400 000 грн.

21 вересня 2017 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва її було відсторонено від посади.

11 жовтня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2017 року скасовано та застосовано до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 09 березня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, у справі № 484/4383/17 ОСОБА_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною першою статті 190 КК України та виправдано через недоведеність у її діях складу кримінального правопорушення.

Верховний Суд ухвалою від 10 грудня 2021 року відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 484/4383/17.

Посилаючись на те, що її кримінальне переслідування було незаконним, позивач просила суд відшкодувати їй:

1) середній заробіток за час відсторонення від посади за період

з 21 вересня по 17 листопада 2017 року (57 днів) в сумі 25 118,19 грн;

2.1) моральну шкоду за період з 31 липня 2017 року (день внесення відомостей до реєстру) до 10 грудня 2021 року (ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження) у сумі 4 690 833 грн, яка складається з моральних страждань за період внесення відомостей за кримінальним провадженням до Єдиного реєстру досудових розслідувань до відмови у відкритті касаційного провадження в сумі 3 380 000 (52 місяці х 6 500 грн х 10, де 10 це коефіцієнт, обраний як достатній для визначення суми компенсації заподіяної шкоди);

2.2) моральну шкоду, завдану в результаті застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у період з 18 по 22 вересня 2017 року в сумі 16 250 грн (6 500 грн х 15, де 15 це коефіцієнт, обраний як достатній для визначення суми компенсації заподіяної шкоди)/30 х 5 днів);

2.3) моральну шкоду, завдану в результаті застосування запобіжного заходу у виді застави у період з 20 вересня по 17 листопада 2017 року в сумі 100 533 грн (6500 грн х 8, де 8 це коефіцієнт, обраний як достатній для визначення суми компенсації заподіяної шкоди)/30 х 58 днів);

2.4) моральну шкоду, завдану в результаті застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період з 11 жовтня по 18 грудня 2017 року в сумі 147 333 грн (6 500 грн х 10, де 10 це коефіцієнт, обраний як достатній для визначення суми компенсації заподіяної шкоди)/30 х 68 днів);

2.5) моральну шкоду, завдану в результаті відсторонення від посади у період з 21 вересня по 17 листопада 2017 року в сумі 73 667 грн (6 500 грн х 5, де 5 це коефіцієнт, обраний як достатній для визначення суми компенсації заподіяної шкоди)/30 х 68 днів);

2.6) моральну шкоду, завдану арештом майна у період з 27 вересня

2017 року по 02 листопада 2021 року в сумі 973 050 грн (6 500 грн х 3, де 3 це коефіцієнт, обраний як достатній для визначення суми компенсації заподіяної шкоди)/30 х 1 497 днів.

3) витрат на правову допомогу в кримінальному провадженню в сумі 115 000 грн, яка складається з витрат на представництво у суді першої інстанції в розмірі 85 000 грн та представництво у суді апеляційної інстанції в сумі 30 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, у складі судді Гуденко О. А., від 10 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України 1 000 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди,

25 118,19 грн в рахунок відшкодування втраченого заробітку, 115 000 грн витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази вказують на наявність в неї права на відшкодування шкоди, завданої кримінальним переслідуванням.

Заявлені позивачем суми втраченого заробітку та витрат на правничу допомогу є доведеними, а тому підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для збільшення мінімального визначеного законом розміру моральної шкоди до 1 000 000 грн.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2023 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада

2022 року змінено в частині вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди, шляхом зменшивши розмір такого відшкодування із 1 000 000 грн до 320 930 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Проте, змінюючи рішення суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд врахував, що під слідством та судом ОСОБА_1 перебувала із 18 вересня 2017 року до 14 вересня 2021 року, домашній арешт до неї застосовувався у нічний час, під вартою вона перебувала нетривалий період та продовжила працювати на посаді, яку займала до початку кримінального переслідування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бурдинський С. І. просить постанову апеляційного суду скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У лютому 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бурдинський С. І. подав касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду

від 11 січня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У березні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає те, що апеляційний суд не врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15,

у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі

№ 346/5428/17, від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Вказує, що законом визначено мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, який гарантований державою, натомість суд, враховуючи обставини конкретної справи, може збільшити розмір відшкодування.

Вважає, що апеляційний суд, визначивши відшкодування моральної шкоди у мінімальному розмірі, не надав належної оцінки обставинам справи, викладеним в позовній заяві, характеру і обсягу страждань, яких зазнала позивач перебуваючи під слідством і судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стану здоров`я.

Також апеляційний суд не спростував висновків суду першої інстанції та не навів доводів щодо необхідності визначення розміру відшкодування моральної шкоди в мінімальному розміру.

Постанова апеляційного суду оскаржена лише в частині зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України справа в частині позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку та витрат на правову допомогу касаційним судом не переглядається.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 була депутатом Первомайської міської ради Миколаївської області та обіймала посаду заступника Первомайського міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради по комунальній власності, земельних відносинах та архітектурних питаннях.

31 липня 2017 року до УСБУ в Миколаївській області звернувся

ФОП ОСОБА_2 із заявою про те, що ОСОБА_1 вимагає в нього 25 000 грн за сприяння у розміщенні зовнішніх рекламних конструкцій.

На підставі цієї заяви були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною третьою статті 368 КК України та розпочато кримінальне провадження № 0000321. У 2020 році обвинувачення ОСОБА_1 змінено на частину першу статті 190

КК України.

Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Миколаївської області

від 03 серпня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні за клопотанням прокурора було надано дозвіл строком на 60 днів на проведення негласних слідчих дій.

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 було затримано правоохоронними органами у службовому кабінеті, а також проведено обшуки в кабінеті та за місцем проживання, під час яких вилучено майно.

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою

статті 368 КК України.

20 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою застави в сумі 400 000 грн.

21 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 було відсторонено від посади на строк

до 18 листопада 2017 року.

11 жовтня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2017 року скасовано та застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Із 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 продовжила виконувати обов`язки заступника міського голови на підставі розпорядження Первомайського міського голови.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 09 березня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, у справі № 484/4383/17 ОСОБА_1 визнано невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за

частиною першою статті 190 КК України та виправдано через недоведеність у її діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 484/4383/17.

За повідомленням КП «Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_1 у період 2017-2019 років неодноразово перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом гострий бронхіт, гіпертонічна хвороба ІІ ст., пневмонія, а крім того вона перебуває на обліку у лікаря ендокринолога.

Перебіг кримінального провадження щодо ОСОБА_1 висвітлювався в ЗМІ, а депутати Первомайської міської ради на сесіях закликали міського голову відсторонити ОСОБА_1 від виконання обов`язків заступника міського голови на період проведення досудового розслідування.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (частина друга статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з пунктом п`ятим статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Наведене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Обмеження максимального розміру відшкодування моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зроблено висновок про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір та встановивши, що ОСОБА_1 незаконно перебувала під слідством та судом, зокрема їй було незаконно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконно взято і утримувано під вартою, мали місце в ході кримінального провадження проведення незаконного обшуку, накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інші процесуальні дії, що обмежують права громадян, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої вона набула на підставі виправдувального вироку суду.

ОСОБА_1 перебувала під слідством і судом у кримінальному провадженні № 0000321 з 14 вересня 2017 року (затримано правоохоронними органами) до 28 вересня 2021 року (набрання законної сили виправдувальним вироком суду), тобто 47 місяць і 27 днів. З моменту набрання вироком суду законної сили будь-які обмеження прав позивача були припинені, і вона отримала можливість для відновлення попереднього стану.

З метою визначення мінімального розміру відшкодування моральної шкоди має застосовуватися розмір мінімальної заробітної плати на час вирішення справи судом першої інстанції - 6 700 грн.

Отже мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди дорівнює 320 930 грн.

Апеляційний суд, зменшуючи визначений судом першої інстанції розмір відшкодування в сумі 1 000 000 грн, правильно вказав, що такий розмір є завищеним з огляду на обставини справи, зокрема тривалість перебування позивача під слідством та судом, види запобіжних заходів застосованих до ОСОБА_1 .

Проте не можна погодитись і з визначенням розміру відшкодування моральної шкоди в мінімальному розмірі.

У контексті наявності підстав для збільшення гарантованого державою мінімального розміру відшкодування, колегія суддів звертає увагу на затримання ОСОБА_1 і застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, а у подальшому - домашнього арешту; повідомлення про підозру; проведення обшуку; накладення арешту на майно; застосування обмежень, які стосувались професійної діяльності позивача, підрив репутації у службових відносинах.

З урахуванням обставин справи, глибини та тривалості душевних страждань, доведеності позивачем вимушених змін у її житті, виходячи із засад розумності та справедливості, Верховний Суд дійшов висновку, що моральна шкода має бути відшкодована позивачу в розмірі 350 000 грн.

За змістом статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але в частині визначення розміру моральної шкоди неправильно застосовано норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про зміну постанови апеляційного суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурдинський Сергій Ігорович, задовольнити частково.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди з 320 930 грн до 350 000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович