Провадження № 2/521/266/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У серпні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 161 213, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 січня 2021 року позивачем - ОСОБА_1 , було помилково зараховані кошти у розмірі 13 744 грн. на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Одеській обласній дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", який належить Відповідачу - ОСОБА_2 . Також, 02 лютого 2021 року на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було помилково зараховані кошти у розмірі 59 522,00 грн. та кошти у розмірі 87 947,00 грн., загальна сума безпідставно набутих коштів становить 161 213, 00 грн.

Позивач зазначив, що між ним та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини. Позивач не має будь-яких грошових зобов`язань перед відповідачем та вони не знайомі та ніколи не бачили один одного, тому зазначені грошові кошти набуті відповідачем безпідставно.

Інші процесуальні дії у справі.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 09.08.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 10.08.2021 року.

10.08.2021 року судом направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, для уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача.

19.08.2021 року на запит суду надано відповідь відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з якої вбачається, що для надання інформації необхідна дата народження чи паспортні дані особи.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 20.08.2021 року позов було залишено без руху.

10.09.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою (вх. № 42300) про усунення недоліків.

16.09.2021 року судом направлено повторно запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, для уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача.

30.09.2021 р. судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.10.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Голуб В.А. про витребування доказів та витребувано з Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" інформацію щодо належності рахунку НОМЕР_2 , який відкритий в Одеській обласній дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), інформацію про те, чи отримував на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти від ОСОБА_1 , та банківські виписки по рахунку НОМЕР_2 , який відкритий в Одеській обласній дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", за період з 28 січня 2021 року по 10 лютого 2021 року - включно.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду в заочному порядку.

Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Так встановлено, що 28 січня 2021 року Позивачем - ОСОБА_1 , було помилково зараховані кошти у розмірі 13 744 грн. на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Одеській обласній дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", який належить Відповідачу - ОСОБА_2 . Факт перерахування коштів на рахунок Відповідача підтверджується Квитанцією № ПН 2004396 на суму 13 744 грн.

Також, 02 лютого 2021 року на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було зараховані кошти у розмірі 59 522,00 грн., що підтверджується Квитанцією № 1-1426К та кошти у розмірі 87 947,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1-306К.

Загальна сума безпідставно набутих коштів становить 161 213, 00 грн.

Як убачається з позовної заяви, позивач здійснив переказ помилково і не мав наміру передавати відповідачу вищевказану суму грошових коштів. Позивач зазначив, що між сторонами не виникли зобов`язальні (договірні) відносини, сторони між собою не знайомі і ніколи не бачились. Зазначені кошти позивач в дійсності планував перерахувати ФОП ОСОБА_4 , код РНОКПП: отримувача: НОМЕР_3 . Отже, отримані відповідачем грошові кошти не повернуті та є набутими без достатньої правової підстави в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України).

Позивачем направлено на адресу відповідача Вимога від 06.07.2021 року про повернення безпідставно набутих коштів. На день подання позовної заяви, Відповідачем не було задоволено Вимоги.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Також особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення цивільного кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та інших елементів кондикційного зобов`язання.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Враховуючи той факт, що між сторонами не виникли зобов`язальні (договірні) відносини, позивач здійснив переказ помилково і не мав наміру передавати відповідачу спірну суму грошових коштів, а через Одеську обласну дирекцію Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" повернути кошти не вдалося, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 161 213, 00 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 2 і 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсяг у наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо) та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом Голуб В.А. було надано Договір № 08/2021ф про надання правничої допомоги від 06.07.2020 року, Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги, Акт приймання передачі наданих послуг від 27.07.2021 року. Товариний чек № 01/08/2021ф від 27.07.2021 року. В загальному розмірі сума витрат на правову допомогу склала 3500 гривень.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем понесено витрати на судовий збір у розмірі 1612,15 гривень та 3500 гривень витрати на професійну правничу допомогу у даній справі, яка надавалася ОСОБА_1 адвокатом Голуб В.А., тому сума судових витрат покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,Рахунок IBAN НОМЕР_5 ) безпідставно набуті коштів у сумі 161 213, 00 грн. (сто шістдесят одна тисяча двісті тринадцять гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1612,15 гривень та 3500 гривень витрати на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 24.04.2023 року.

Суддя Леонов О.С.

24.04.23