Справа № 306/2319/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Кондора Р. Ю., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Чичкало М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Керечанина Василя Івановича, що діє від імені відповідача ОСОБА_1 , на рішення Свалявського районного суду від 08 липня 2022 року, ухвалене суддею Жиганська Н. М., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Неліпинська сільська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Суміжним землевласником є відповідач ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , який протягом останніх двох років створює позивачу перешкоди в користуванні його земельною ділянкою. Зокрема, впритул до будинку позивача встановив металевий паркан і у такий спосіб не пускає позивача до користування частиною належної йому земельної ділянки, котра прилягає до його будинку. Крім того, відповідач знищив межові знаки, встановлені згідно проектно-технічної документації.

На неодноразові звернення позивача до Неліпинської сільської ради фіксувалися факти порушення земельного законодавства гр. ОСОБА_1 , в результаті чого пропонувалися відновити добросусідські відносини, прибрати паркан і не перешкоджати позивачу у користуванні земельною ділянкою за призначенням.

15 листопада 2021 року відповідач у приміщенні Неліпинської сільської ради дав письмову заяву-згоду на знесення паркану та встановлення огорожі на межі суміжних земельних ділянок. У свою чергу позивач зобов`язався встановити паркан на межі сусідніх земельних ділянок після знесення відповідачем огорожі, що примикає до будинку АДРЕСА_1 .

Станом на момент подачі позовної заяви відповідач свого зобов`язання не виконав, продовжує створювати позивачу перешкоди у користуванні його земельною ділянкою.

Крім того, зазначеними діями відповідач спричиняє позивачу моральну шкоду, яка полягає у проявах дратівливості, безсоння, прогресування гіпертонічної хвороби, підвищення тиску. Така поведінка відповідача створює атмосферу напруженості, необхідності звертатися до компетентних органів за захистом своїх прав. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 20 000 грн.

У зв`язку з цим позивач поросить, з урахуванням уточнених позовних вимог, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу металевої огорожі, встановленої впритул до стіни будинку АДРЕСА_1 , та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. (Т.1, а.с.1-7, 117-121).

Рішенням Свалявського районного суду від 08 липня 2022 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку шляхом демонтажу частини металевої огорожі, встановленої впритул до будинку АДРЕСА_3 (Т,1, а.с.241-244).

На це рішення адвокат Керечанин В. І. (діє від імені відповідача ОСОБА_1 ) подав апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Зокрема, позивач звернувся до ОСОБА_1 , а його довіритель ОСОБА_1 . Жодних прав позивача, в тому числі щодо користування належною йому земельною ділянкою, відповідач не порушував. Крім того, до участі у розгляді справи було фактично залучено третю особу без самостійних вимог Неліпинську сільську раду та ОСОБА_3 , хоча відповідних ухвал суд першої інстанції не постановляв. Окрім того, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, вказавши що відповідач не оформив своє право власності ані на земельну ділянку, ані на будинок. Суд не звернув увагу на те, що відповідач не порушував право власності на земельну ділянку позивача, межові знаки не знищував, огорожа між будинками існує більше десяти років і до будинку позивача вона не примикає. Навпаки, позивач та його зять створюють незручності відповідачу. Вказаних обставин місцевий суд не з`ясував, в результаті чого ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. З огляду на це, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити (Т.2, а.с.2-6).

У судове засідання в апеляційній інстанції сторони не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином (Т.2, а.с.55, 60).

Від апелянта (відповідача) надійшла заява розглянути справу без його участі, з врахуваннмя поданих ним письмових пояснень.

Від третьої особи (Неліпинська сільська рада) надійшла заява розглянути апеляційну скаргу у відсутності їх представника. Вимоги за апеляційною скаргою залишають на розсуд суду за наявними матеріалами справи (Т.2, а.с.47-48).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та необхідності демонтажу частини металевої огорожі, встановленої впритул до будинку по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач позбавлений можливості використання своєї частини земельної ділянки, на якій відповідач встановив металеву огорожу.

При цьому суд першої інстанції встановив, що позивач є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.242). Суд врахував також доведеним той факт, що відповідач встановив спірну огорожу на земельній ділянці, яка належить позивачеві.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, не підтверджені належними та достатніми доказами, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Суміжним землевласником є відповідач ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_2 . Ці обставини доведені наявними у справі доказами і сторонами не оспорюються.

Між будинками знадвору від вулиці наявний металевий паркан-ворота (огорожа), висотою 1м80 см., який закріплений на металевих стовпах і примикає зліва до стіни будинку АДРЕСА_1 , а з права до будинку АДРЕСА_2 . Даний паркан має хвіртку для входу до будинку АДРЕСА_2 .

Аналогічний металевий паркан (огорожа) встановлений з титульної сторони будинку АДРЕСА_1 і безпосередньо примикає до стіни будинку під АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач створює йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Зокрема, впритул до будинку позивача встановив металевий паркан і у такий спосіб не дозволяє позивачу користуватися частиною належної йому земельної ділянки, котра прилягає до його будинку.

З цього приводу вказаний спір був предметом розгляду в Неліпинській сільській раді. Відповідач повідомив комісію, що він не заперечує проти обслуговування позивачем свого житлового будинку АДРЕСА_1 з боку його дворогосподарства. Водночас, відповідач проти встановлення з його сторони димоходу типу «сендвіч», оскільки це буде створювати йому незручності та шкодити здоров`ю. Відповідач також не проти встановлення огорожі позивачем на межі їх дворогосподарств згідно винесених меж в натурі. Однак. категорично не погоджується із демонтажем частини металевої огорожі, встановленої впритул до будинку по АДРЕСА_1 , оскільки таким чином його будинок буде не захищеним, без огорожі. Вказані обставини встановлені актом розгляду земельного спору в с. Неліпино (а.с.70-71) та іншими наявними у справі доказами.

Отже, з вказаного слідує, що між дворогосподарствами сторін відсутня огорожа з боку один одного. Є лише металевий паркан-ворота (огорожа), який примикає до стін будинків, з боку вулиці. Доказів зворотнього в матеріалах справи не має.

Позивач просив усунути перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку шляхом демонтажу частини металевої огорожі, встановленої впритул до будинку АДРЕСА_1 . У такому формулюванні ця вимога і була задоволена судом першої інстанції. При цьому позивачем не було конкретизовано, про яку саме частину йде мова, в якому саме місці, скільки саме метрів чи сантиметрів складає ця частина. Жодних достатніх та достовірних доказів, які б дозволяли визначити відповідні ідентифікуючі параметри частини огорожі, яку суд першої інстанції присудив демонтувати, у матеріалах справи не має. Отже, на переконання колегії підстав для задоволення позову у заявленому позивачем формулюванні не має.

В частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди рішення суду не оскаржено.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

В даному випадку рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині задоволених позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішення суду в частині вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржено, а отже підстав для його перегляду не має. Порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для перегляду рішення в повному обсязі апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Керечанина Василя Івановича, що діє від імені відповідача ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 08 липня 2022 року - скасувати, ухваливши нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Неліпинська сільська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: