КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 372/1805/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3601/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Потабенко Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Ящук Т.І.

секретар - Ольшевський П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна про визнання житлового будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю чоловіка,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марини Володимирівни, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності,

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2022 року.

встановив:

у травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати особистим майном померлого ОСОБА_6 жилий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_2 ), загальною площею 158,0 кв.м, жила площа 48,0 кв.м, посилаючись на те, що вказаний будинок було збудовано його батьком до укладення шлюбу з ОСОБА_2 , та земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:004:0085 площею 0,2500 га та :01:004:0084 площею 0,2065 га.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету та підстав позову та просив встановити факт належності ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності нерухомого майна: будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з усіма надвірними будовами та земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:004:0085 площею 0,2500 га та :01:004:0084 площею 0,2065 га.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації з ОСОБА_7 з травня 2002 року по 15.03.2007, визнати спільним майном жилий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 158, 0 кв.м, жила площа 48, 0 кв.м, та визнати за нею право власності на частину в спільному майні подружжя - частину будинку та частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель площею 0,2500 га. кадастровий номер :01:004:0085, на якій розташований вказаний будинок.

В ході розгляду справи в серпні 2022 року ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 з 01.01.2004 по 15.03.2007, визнати за нею право власності на частину жилого будинку та частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0085.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2021 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. про визнання житлового будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю чоловіка відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В., було задоволено та встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_2), разом із ОСОБА_7 з 01 січня 2004 року по 15 березня 2007 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку у спільному майні подружжя, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 158,0 кв.м, жила площа 48,0 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:004:0085.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким його позов задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

ОСОБА_4 також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, а зустрічний позов ОСОБА_2 залишити без задоволення, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , її представників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 слід відмовити з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він є сином ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 . В 1991 році його батькам було надано земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 (в подальшому вулиця була перейменована на АДРЕСА_1 ) для будівництва та ведення господарства. На вказаній земельній ділянці був розташований старий цегляний будинок, який в подальшому перебудовано родиною на новий будинок. 10.03.1994 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був розірваний, але вони фактично проживали однією родиною до 2004 року. 28.02.2007 рішенням виконкому Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області було прийнято рішення про введення в експлуатацію житлового будинку за вказаною адресою, загальна площа 158 кв. м, житловою площею 48 кв. м. 16.03.2007 ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_12 , яка змінила прізвище на ОСОБА_13 . 07.05.2007 ОСОБА_7 отримав свідоцтво про право власності на вказаний будинок. 24.10.2012 ОСОБА_7 на підставі рішення Копачівської сільської ради 33 сесія 5 скликання №93 від 20.05.2010 отримав два державні акти про право власності на дві земельні ділянки площею 0,2500 га, та площею 0,2065 га, які знаходяться поруч і фактично становлять одне подвір`я. Після смерті батька заяву про прийняття спадщини було подано ним, його братом - ОСОБА_3 , та матір`ю померлого - ОСОБА_14 . Позивач як спадкоємець першої черги після смерті свого батька вважає, що вказаний жилий будинок разом з земельною ділянкою на якій він розташований, є особистою приватною власністю спадкоємця, оскільки даний будинок був побудованим та введеним в експлуатацію до дати укладення шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 . Тому просив встановити факт належності померлому будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:004:0085 площею 0,2500 га та :01:004:0084 площею 0,2065 га.

ОСОБА_2 свій зустрічний позов обґрунтовувала тим, що вона з травня 2002 року по 15 березня 2007 року проживала з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а починаючи з 16.03.2007 по 15.03.2019 - у зареєстрованому шлюбі. В зимовий період з листопада 2002 року по кінець 2010 року вони проживали за адресою: АДРЕСА_3 , в літній період в АДРЕСА_2 у вагончику. З початку 2011 року почали проживати в с. Копачів. Станом на травень 2002 року на спірній земельній ділянці було збудовано коробку будинку з дахом, а також встановлені вікна та вхідні двері, тобто будинок не був придатний для проживання в ньому. З 2005 року за їх спільні кошти було здійснено добудову спірного будинку з надвірними спорудами та облаштування присадибної ділянки. Тому просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим з 01.01.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати за нею право власності на частку у спільному майні подружжя - на частину жилого будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 158,0 кв.м, жилою площею 48,0 кв.м, а також право власності на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:004:0085.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2021 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. про визнання житлового будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю чоловіка відмовлено повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В., було задоволено та встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_15 ), разом із ОСОБА_7 з 01 січня 2004 року по 15 березня 2007 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку у спільному майні подружжя, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 158,0 кв.м, жила площа 48,0 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:004:0085.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з січня 2004 року по 15 березня 2007 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В зимовий період з листопада 2002 року вони проживали в її квартирі АДРЕСА_4 , а у літній період - у літньому вагончику в с. Копачів. Після завершення будівництва вони почали постійно проживати в будинку по АДРЕСА_2 .

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам.

В ч. 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Ч. 2 та 2 статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Частиною другою статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Як видно з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції, 30.04.1983 відділом РАЦС Ворошиловградської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 мали спільних дітей: ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 1994 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було розірвано.

Рішенням виконавчого комітету Копачівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області №14 від 04.06.1996 ОСОБА_7 було надано в безстрокове користування для забудови земельну ділянку в АДРЕСА_2 площею 0,25 га для будівництва жилого будинку, що підтверджується актом про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку.

Рішенням Копачівської сільської ради 33 сесії 5 скликання № 93 від 20.05.2010 ОСОБА_7 було надано у приватну власність дві земельні ділянки кадастровий номер: :01:004:0084, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2065 га, та земельну ділянку, кадастровий номер: :01:004:0085, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га.

24.10.2012 ОСОБА_7 отримав державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки, № 041830 та № 041831.

На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2007 ОСОБА_7 належить будинок АДРЕСА_5 , на підставі рішення Виконкому Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області від 28.02.2007 № 48.

Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що доводи ОСОБА_2 мє непослідовними, оскільки вона посилалась на те, що в період спільного проживання з померлим без реєстрації шлюбу - з травня 2002 року по 15.03.2007 брала участь у будівництві спірного жилого будинку, в результаті чого будинок став придатним на 100% для проживання. При цьому в зустрічній позовній заяві вона вказує, що з 2005 року «розпочалась добудова спірного будинку з надвірними спорудами та облаштування присадибної ділянки».

Одночасно ОСОБА_2 посилається на докази ведення спільного господарства, які відносяться до періоду після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 .

Зокрема, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 11.03.2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 , довідки про звернення за медичною допомогою з 14.09.2009 по 20.05.2019, Довідку про проведені ремонтні роботи ТОВ «Гасоль-2012» в період з червня по липень 2009 року, Договір застави від 02.08.2013 між ПАТ «Креді агріколь банк» та ОСОБА_7 , в якому зазначено про згоду дружини - ОСОБА_2 , Довідку, видану виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області від 19 квітня 2019 року, де вказано, що разом з ОСОБА_7 проживала його дружина ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнавала, що станом на травень 2002 року, коли, як вона стверджує, вони з ОСОБА_7 почали проживати однією сім`єю, будинок вже було зведено, накрито дах та встановлено вікна і двері. Однак будинок не був придатний для проживання, тому вони проживали в літньому будинку та завершували будівництво основного спірного будинку площею 158 кв.м.

Факт здійснення державної реєстрації права власності на спірний будинок за ОСОБА_7 07.05.2007 не може бути підставою для визнання будинку спільним сумісним майном подружжя, оскільки будинок був завершений будівництвом та прийнятий в експлуатацію в лютому 2007 року.

ОСОБА_2 , заявляючи вимогу про встановлення факту спільного проживання, вказувала, що вказаний факт їй потрібен для визнання будинку спільним сумісним майном її та ОСОБА_7 як подружжя, оскільки будинок створено за час спільного проживання, внаслідок спільної праці, за спільні кошти, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. На підтвердження того, що вона з 01.01.2004 проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з ОСОБА_7 , вона посилається на покази свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

Відповідно до ч. 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вимог про визнання спірного будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в результаті істотного збільшення у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя ОСОБА_2 не заявляла.

В даному випадку спірний жилий будинок було збудовано ОСОБА_7 , введено в експлуатацію та зареєстровано за ним. Також ОСОБА_1 було на підставі рішення ради отримано у власність земельну ділянку та зареєстровано за ним.

В Акті державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 31.01.2007, затвердженого рішенням виконавчого комітету Копачівської сільської ради №48 від 28.02.2007 вказано, що будівництво домоволодіння розпочалося в 1997 році, а закінчилося в 2006 році, за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до Технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 22.01.2007 в 1998 році були побудовані літня кухня, погріб, в 1999 році - колодязь, в 2000 році - вбиральня та літній душ, в 2006 році - жилий будинок, баня, яма вигрібна.

З наявної в матеріалах справи світлокопії паспорту ОСОБА_7 , видно, що він до 27.06.2007 був зареєстрований за адресами: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , а з 17.07.2007 - АДРЕСА_1 .

З наявної в матеріалах справи світлокопії паспорту ОСОБА_2 вбачається, що вона зареєстрована постійно за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно Довідки, виданої ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» ОСОБА_7 з 01.08.2005 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

Допитані по справі за клопотанням ОСОБА_2 свідки давали показання щодо спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та ведення спільного господарства. Однак про фактичні ремонтно-оздоблювальні роботи, які проводились в спірному будинку за час їх проживання не вказували. Зокрема, свідок ОСОБА_24 пояснювала, що з 2007 року, коли ОСОБА_2 стала пенсіонером, вони з чоловіком переїхали проживати в село Копачів, та почали робити ремонт в будинку, побудували баню та сарай. Свідок ОСОБА_25 пояснював, що у 2009 році ОСОБА_6 звертався до нього з приводу встановлення міжкімнатних дверей в будинку, допомагав перевозити речі. Свідок ОСОБА_26 , яка є подругою ОСОБА_2 , пояснила, що в 2008 році, коли ОСОБА_2 звільнилась з роботи, вони переїхали проживати в с. Копачів та робили ремонт в будинку.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 не наводила об`єктивних даних про те, що за період спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_27 вказаний будинок значно збільшився у вартості. Навіть з урахуванням тієї обставини, що вказані особи з 16.03.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, що передбачає спільний бюджет та спільне ведення господарства, даних про те, які саме ремонтно-оздоблювальні роботи були проведені у будинку та їх вартість матеріали справи не містять.

Одночасно в зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, про те, що оскільки державна реєстрація права власності на будинок відбулась 07.05.2007, після реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_7 16.03.2007, будинок є спільним сумісним майном.

Посилання ОСОБА_2 лише на той факт, що будинок був побудований за даними Технічного паспорту у 2006 році та у 2007 році введений в експлуатацію, а отже був готовий на 100% для проживання за рахунок спільних коштів її та ОСОБА_7 , не узгоджується з іншими доказами по справі, наданими самою ОСОБА_2 .

Посилання ОСОБА_2 лише на довідку фельдшера ФАП с. Копачів про те, що вона у серпні 2002 року зверталась за медичною допомогою та зазначення про право керування ОСОБА_7 в технічному паспорті на автомобіль марки «ЗАЗ-110217», державний номерний знак НОМЕР_2 не може бути визнано достатніми доказами для встановлення вказаного факту. Довідка від Первинної ветеранської організації Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві від 04.09.2019 про адреси проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_3 , та по АДРЕСА_2 не містить даних про те, коли саме були внесені дані.

Надані в справу світлини, де зображені ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , не містять дат, коли вони були зроблені та посилань на події, які на них зафіксовані. На світлинах містяться лише надписи, зроблені адвокатом Антоновим Є.Г. на підтвердження факту проживання однією сім`єю за 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, однак вказані світлини не можуть вважатись належними доказами по справі, як такі, що містять інформацію щодо предмету доказування. Крім того, факт спільного проживання подружжя після реєстрації шлюбу у березні 2007 року не є предметом перевірки у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 320/2297/17) міститься наступний правовий висновок.

Правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Так, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У зв`язку з викладеним в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу, або у період спільного проживання осіб без реєстрації шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя або цих осіб.

Таким чином, позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Позов, заявлений ОСОБА_1 , в якому він просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) встановити факт належності ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності жилого будинку та земельної ділянки, на якій розташований будинок, також задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_7 належали на день його смерті вказаний жилий будинок та земельна ділянка на праві особистої приватної власності. За ОСОБА_7 було здійснено державну реєстрацію речових прав вказане нерухоме майно і він на день смерті був одноособовим титульним власником вказаного майна. Звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував лише тим, що ОСОБА_2 як дружина померлого подала до нотаріуса заяву про видачу їй свідоцтва про права власності на частину у спільному майні подружжя.

Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник М.В., якою було відкрито 26.03.2019 спадкову справу №6/19 після смерті ОСОБА_7 , було відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та надавалось роз`яснення щодо віднесення будинку до особистої приватної власності ОСОБА_7 .

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Оскільки в задоволенні первісного та зустрічного позову було відмовлено, суд залишає судові витрати за сторонами.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 вересня 2022 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна про визнання жилого будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю чоловіка - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марини Володимирівни, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 21 червня 2023 року.

Головуючий

Судді