ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16312/22

Провадження № 22-ц/4820/792/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 686/16312/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про зобов`язання повернути майно, передане на зберігання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року(суддя Продан Б.Г.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про зобов`язання повернути майно, передане на зберігання.

В обґрунтування позову зазначав, що 21.09.2021 між ним та АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» укладено договір складського зберігання зерна № 22-ЗБ/ПЗ/2021.

На виконання умов договору ОСОБА_1 у вересні 2021 року передано, а зерновим складом прийнято на зберігання зерно - насіння соняшника н/кл. 2021 у загальній кількості 129 900 кг (129, 9 т), зокрема: 21.09.2021 - 28 780 кг, 22.09.2021 - 15 640 кг, 23.09.2021 - 14 860 кг, 25.09.2021 - 14 940 кг, 27.09.2021 - 14 780 кг, 28.09.2021 - 40 900 кг.

Також, на виконання умов договору позивачем зерновому складу в повному обсязі сплачені послуги зберігання, очистки та сушіння зерна на загальну суму 47 000 грн.

Пунктом 3.5 договору визначено, що зерновий склад зобов`язаний повернути зерно за першою вимогою поклажодавця у разі, коли передбачений договором строк зберігання не закінчився.

В свою чергу, відповідно до п. 13.1 договору, строк зберігання зерна визначений - до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але в будь-якому випадку - не пізніше 31 травня 2022 року (граничний строк зберігання).

13.05.2022 позивачем на адресу філії АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор» та материнської компанії АТ «ДПЗКУ» спрямовано листи-вимоги про повернення у повному обсязі переданого на зберігання зерна.

Натомість, 29.05.2022 позивачу на електронну пошту від АТ «ДПЗКУ» надійшла копія повідомлення про форс-мажорні обставини № 130-7-19/1098 від 18.04.2022, за змістом якого АТ «ДПЗКУ» повідомило, що немає можливості належно виконати зобов?язання за Договором у зв?язку з дією форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - військовою агресією російської федерації проти України та введенням у зв?язку з цим на території України воєнного стану. Посилаючись при цьому, на офіційний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким підтверджено настання обставин непереборної сили для суб`єктів господарювання по договорах, та неможливість АТ «ДПЗКУ» гарантувати схоронність та відвантаження зерна, оскільки станом на час складення повідомлення філія «Кальчицький елеватор» захоплена військами російської федерації.

20.06.2022 позивачем на адресу АТ «ДПЗКУ» направлено досудову претензію щодо неналежного виконання договору зберігання та запропоновано врегулювати наявний спір у добровільному порядку шляхом, зокрема, відвантаження переданого зберігання насіння соняшника, аналогічного товару або іншого зерна еквівалентної вартості, або ж виплати відступного - грошових коштів в сумі вартості переданого на зберігання зерна.

Разом з тим, листом від 20.07.2022 №130-7-82/-11/1908 АТ «ДПЗКУ» у задоволенні претензії відмовлено в повному обсязі.

Вказував позивач, що до цього часу відповідачем умови договору не виконані, передане на зберігання зерно позивачу не відвантажено, дату, час та місце його відвантаження не погоджено, вартість переданого на зберігання майна не відшкодовано, що призводить до істотного порушення його права власності на відповідне майно, яке має бути відновлено в судовому порядку.

В порушення п. 15.6 Договору АТ «ДПЗКУ» повідомило позивача про наявність форс-мажорних обставин тільки 29.05.2022, тобто зі спливом більш ніж 3 місяців з моменту їх настання та фактично після пред`явлення позивачем вимоги про відвантаження зерна.

А тому, на думку позивача, таке невиконання АТ «ДПЗКУ» умов договору щодо своєчасного повідомлення про виникнення форс-мажорних обставин позбавляє останнього права посилатися на них, як на підставу звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а також позбавило позивача можливості вивезти зерно зі складу у перші години або дні російського вторгнення до початку активних бойових дій на території с. Кальчик.

З урахуванням викладеного вище, позивач просив суд зобов`язати АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» повернути ОСОБА_1 прийняте на зберігання зерно - насіння соняшника у загальній кількості 129 900 кг (129 т).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що суд не дослідив, яким саме чином військова агресія російської федерації перешкодила АТ «ДПЗКУ» виконати свої зобов`язання за договором складського зберігання, не встановив існування причинно-наслідкового зв`язку між цими обставинами та неможливістю виконання умов договору.

Вважає, що АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не надало до суду жодного документа (висновку службового розслідування, пояснювальної записки, акту інвентаризації, балансової відомості тощо), на підставі якого можна було б підтвердити, що на момент повномасштабної військової агресії на складах філії «Кальчицький елеватор» перебувало зерно, зокрема насіння соняшника відповідної якості та в належній кількості. Твердження відповідача з цього приводу є виключно голослівними та бездоказовими, оскільки п. 5.3 Договору чітко визначено, що зерно зберігається знеособлено і до початку повномасштабного вторгнення насіння соняшника з Кальчицького елеватора могло бути вивезено у будь-яку іншу філію корпорації, відвантажено у порти, на залізницю, продано тощо. Однак, відповідач жодними доказами зберігання зерна станом на 24.02.2022 саме на філії «Кальчицький елеватор» не довів, у зв`язку з чим скаржник вважає, що російська агресія використовується ним виключно як формальний привід невиконання зобов`язання. Посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив наявність у відповідача договорів страхування майна, переданого на зберігання, і можливе отримання ним страхового відшкодування за пошкоджене (знищене) зерно, яке опинилось в зоні бойових дій.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відхилив посилання позивача на п. 15.6 Договору, згідно з яким сторона, для якої стало неможливим виконання її зобов`язань внаслідок дії форс-мажорних обставин, повинна по можливості негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 10 (десяти) днів з моменту виникнення форс мажору повідомити про це протилежну Сторону. Та не взяв до уваги положення п. 15.7 Договору, які позбавляють відповідача права посилатися на обставини непереборної сили, як на підставу звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суд при ухваленні рішення не застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 526, 530 ЦК України, які мав застосувати та безпідставно застосував ст. 617 Цивільного кодексу України, оскільки позивач не просив притягнути відповідача до відповідальності за невиконання зобов`язання (сплатити неустойку, відшкодувати заподіяну матеріальну або моральну шкоду тощо), а звернувся до суду виключно для спонукання відповідача до виконання свого зобов`язання, визначеного Договором.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Зазначає, що відповідно до п. 15.1 договору складського зберігання зерна від 20.09.2021 №22- ЗБ/ПЗ/2021 визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань, якщо вони виникли внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор).

Разом з тим, звертає увагу суду, що відповідно до п.15.4 Договору, строк, встановлений для виконання стороною зобов`язань за договором подовжується на період аналогічний періоду дії для такої сторони форс-мажорних обставин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 21 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація» (зерновий склад) в особі директора філії АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор» та ОСОБА_1 (поклажодавцем) укладено договір складського зберігання зерна № 22-ЗБ/ПЗ/2021, за умовами якого поклажодавець зобов`язаний передати зерно, а зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених договором, і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством (а.с. 9-16 т. 1).

Пунктом 1.5 договору визначено, що зерновий склад знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 3.4 Договору, після закінчення строку зберігання зерна, поклажодавець зобов`язаний забрати зерно з зернового складу не пізніше останнього дня граничного строку зберігання, вказаного у п. 13.1 Договору.

Зерно, передане на зберігання, є власністю поклажодавця (п. 11.1 Договору).

За змістом п. 13.1 Договору, строк зберігання зерна до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку, повернення зерна всіх зернових, олійних (крім насіння ріпаку) та зернобобових культур поклажодавцю відбувається не пізніше 31 травня 2022 року.

Розділом 15 зазначеного Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань, якщо вони виникли внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор) (п. 15.1).

Під форс-мажорними обставинами в Договорі слід розуміти будь-які обставини зовнішнього щодо сторін характеру, що виникли без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажання сторін, і які не можна було ні передбачити, ні уникнути, включаючи стихійні лиха природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин, обладнання тощо), обставини суспільного життя (воєнні дії, громадські заворушення, епідемії, страйки, бойкоти тощо), а також видання актів органами державної влади та місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами зобов`язань за Договором або перешкоджають такому виконанню тощо (п. 15.2).

Не вважається форс-мажорними обставинами відсутність у боржника коштів для оплати послуг Зернового складу, навіть якщо така відсутність виникла через обставини, які не залежали від волі Поклажодавця та які останній не міг передбачити (п. 15.3).

Строк, встановлений для виконання Стороною зобов`язань за Договором подовжується на період аналогічний періоду дії для такої Сторони форс-мажорних обставин (п. 15.4).

Якщо дія форс-мажорних обставин продовжується більш ніж один місяць, Сторони можуть змінити умови Договору чи вимагати його розірвання (п. 15.5).

Сторона, для якої стало неможливим виконання її зобов`язань внаслідок дії форс-мажорних обставин, повинна по можливості негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 10 (десяти) днів з моменту виникнення (припинення) форс-мажору повідомити про це протилежну Сторону(п. 15.6).

Не повідомлення або несвоєчасне повідомлення Стороною про виникнення чи припинення форс-мажорних обставин позбавляє таку Сторону права посилатися на них (п. 15.7).

Настання форс-мажорних обставин повинно підтверджуватись довідкою, виданою Торговопромисловою палатою України (п. 15.8).

На виконання умов договору у вересні 2021 року, ОСОБА_1 передано, а зерновим складом прийнято на зберігання - насіння соняшника н/кл 2021 у загальній кількості 129 900 кг (129. 9 т), зокрема: 21.09.2021 - 28 780 кг, 22.09.2021 - 15 640 кг, 23.09.2021 - 14 860 кг, 25.09.2021 - 14 940 кг, 27.09.2021 - 14 780 кг, 28.09.2021 - 40 900 кг (25340+15560) (а.с. 22-26 т. 1, 27-34. т. 2). Встановлені судом першої інстанції обставини щодо кількості зерна, прийнятого на зберігання відповідачем не оспорювались.

13.05.2022 на адресу філії АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор» та АТ «ДПЗКУ» позивачем направлено листи-вимоги про повернення у повному обсязі переданого на зберігання зерна (а.с. 31 т. 1).

29.05.2022 на електронну пошту позивача від АТ «ДПЗКУ» надійшло повідомлення про форс-мажорні обставини №130-7-19/1098 від 18.04.2022, за змістом якого АТ «ДПЗКУ» повідомляє про неможливість належного виконання зобов`язань за договором складського зберігання №22-ЗБ/ПЗ/2021 від 20.09.2021 внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - військовою агресією російської федерації проти України та введенням у зв`язку з цим на території України воєнного стану (лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1) (а.с 32 т. 1).

АТ «ДПЗКУ» звернувся до Торгово-промислової палати України з заявою від 12 вересня 2022 року №130-2-19/2400 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договором складського зберігання зерна № 22-ЗБ/113/2021 від 20 вересня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ДПЗКУ» в особі директора філії АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор». У заяві товариство повідомляє про прийняття на зберігання зерна насіння соняшника у загальній кількості 129900 кг та підтверджує виконання належним чином зобов`язань за договором складського зберігання станом на 23.02.2022 (а.с. 115-117 т. 1).

18.11.2022 АТ «ДПЗКУ» отримано Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-22-1449, яким Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.14,14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), із змінами та доповненнями засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; проведення воєнних (бойових) дій або тимчасова окупація, оточення (блокування) території ( АДРЕСА_1 ) на якій зберігається зерно. Територія на якій розташована філія АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор» (Донецька область, Маріупольський район с. Кальчик вул. Елеваторна, 1) фактично окупована та з території філії здійснюється вивіз зернових культур, які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання -24 лютого 2022 року, дата закінчення - тривають на 16 листопада 2022 року (а.с. 182-184 т. 1).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлено форс-мажорні обставини (військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану), як обставин непереборної сили, запобігти яким зобов`язана сторона - АТ «ДПЗКУ» не має змоги, та унеможливлює в установлений термін виконання товариством зобов`язань за договором складського зберігання зерна № 22-ЗБ/113/2021 від 20 вересня 2021 року щодо повернення зерна у загальній кількості 129 900 кг.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, частинами 1, 2 та 4 статті 16 Конституції України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 936 ЦК України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Частинами 1-2 ст. 949 ЦК України унормовано, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, Маріупольський район, а саме Кальчицька сільська рада відноситься до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 і 10.12.2022.

За повідомленням в/ч НОМЕР_1 -ІІ від 22.08.2022 №2022/ОКП/38/743, з 09 березня 2022 року територія, на якій розташована філія АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор» (Донецька область, Маріупольський район с. Кальчик вул. Елеваторна, 1) окупована військами російської федерації (а.с. 72 т. 1).

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор», що розташована за адресою: Донецька область, Маріупольський район, с. Кальчик, вул. Елеваторна, 1, окупована російськими військами у зв`язку із чим у АТ «ДПЗКУ» (філії АТ «ДПЗКУ» «Кальчицький елеватор») виникли надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язання, передбаченого умовами договору складського зберігання зерна у визначений строк.

Крім того, умовами договору складського зберігання зерна визначено, що строк, встановлений для виконання стороною зобов`язань за договором подовжується на період аналогічний періоду дії для такої сторони форс-мажорних обставин (п. 15.4); якщо дія форс-мажорних обставин продовжується більш ніж один місяць, сторони можуть змінити умови договору чи вимагати його розірвання (п. 15.5).

Щодо доводів апелянта про несвоєчасне повідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно не взято останнє до уваги, оскільки питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного виконання зобов`язань та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності, є загальновідомим та нормативно врегульованим.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не перевірив наявність у АТ «ДПЗКУ» договору страхування майна, переданого на зберігання і можливе отримання ним страхового відшкодування за пошкоджене (знищене) зерно, яке опинилось в зоні бойових дій, оскільки на вказані обставини позивач не посилався при подачі позову. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 липня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай