Справа № 630/182/23
Провадження № 2/630/108/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря Санжаровської Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 630/182/23 (провадження № 2/630/108/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 вересня 2008 року Жовтневим відділом державної РАЦС Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 521, -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 13 вересня 2008 року і у них є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але в останні роки сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з чоловіком в серпні 2022 року, відколи вона проживає окремо. Від тоді вони не ведуть спільного господарства. Збереження сім`ї, на думку позивача, неможливе, оскільки на ґрунті побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив від 20 квітня 2023 року, в якому заперечив проти вимог та доводів позивача з тих підстав, що вони не відповідають дійсності. З ОСОБА_1 вони прожили разом у добробуті і злагоді майже п`ятнадцять років, разом виховували доньку. Лише з серпня 2022 року дружина припинила з ним шлюбні відносити і почала проживати окремо. Але їх донька залишилась проживати саме з ним і він продовжує про неї піклуватися. Він вважає, що розгляд між ними має тимчасовий характер, і бажає зберегти сім`ю, що відповідатиме інтересам сторін та їх дитини. Тому відповідач просив надати строк на примирення тривалістю 6 місяців.

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив від 04 травня 2023 року, в якій висловила незгоду з доводами відповідача, в якій категорично заперечила проти надання строку на примирення через принизливе ставлення відповідача до неї. Вона намагалася говорити з відповідачем та налагодити з ним відносини, але він не хотів її слухати, та навіть кілька разів застосовував до неї психологічне і фізичне насилля, навіть у присутності їх доньки. З березня 2023 року донька переїхала проживати до неї за адресою: АДРЕСА_1 , так як відповідач не забезпечував належного піклування про неї та створення позитивного психологічного середовища. Позивач ОСОБА_1 також наголосила, що з серпня 2022 року відносини з чоловіком лише погіршились, тому примушування до збереження шлюбу буде порушувати її право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідач ОСОБА_2 скористався своїм процесуальним правом та подав заперечення від 09 травня 2023 року, в яких вказав на те, що саме ОСОБА_1 провокувала розірвання шлюбних відносин, не намагаючись налагодити сімейне життя. Саме в серпні 2022 року, коли ОСОБА_1 звернулася до психолога, в сім`ї почалися проблеми, бо вона почала поводити себе неадекватно припинила зі ним спілкуватися та пішла з дому, залишивши його із дитиною. Він намагався налагодити їх відносини, але реакцією на це була неадекватна і негативна поведінка ОСОБА_1 . Але він переконаний, що збереження сім`ї ще можливе і це буде на краще для їх доньки, тому й просив надати строк для примирення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлений позов підтримала та просила задовольнити. Вона пояснила, що причиною для звернення до суду з позовом слугувала поведінка відповідача, який зневажливо ставився до неї і доньки, що було обумовлено надмірним вживанням алкоголю. Це призвело до того, що донька почала боятися батька. Але коли вона в серпні 2022 року пішла від чоловіка, то донька залишилась проживали з ним лише з тієї причини, що він не дозволяв забрати з собою її домашніх улюбленців. Та коли чоловік почав приводити в будинок іншу жінку, донька не змогла цього терпіти і на початку березня 2023 року переїхала жити до неї. Наразі вона з донькою проживає в квартирі своїх батьків. А нещодавно вона намагалась забрати з будинку, де проживала з чоловіком, речі своєї доньки, але він перешкоджав їй в цьому, вона навіть викликала поліцію. Така поведінка чоловіка переконливо свідчить про його небажання змінювати своє ставлення до неї і доньки. Тому примирення з ним неможливе, і спроби чоловіка домогтися спроби встановити строк на примирення вона розцінює як зловживання правом.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але ще 20 квітня 2023 року подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, в якій наголосив на необхідності надання строку на примирення та заперечив проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим повторно Жовтневим відділом державної РАЦС Харківського міського управління юстиції 16 лютого 2023 року.

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданим 01 грудня 2009 року Відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області.

На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Причиною розірвання шлюбу є небажання позивача жити з відповідачем однією сім`єю і різні погляди на життя, взаємовідносини в сім`ї, розподіл взаємних сімейних обов`язків. Через відмінність у поглядах на побут і забезпечення потреб сім`ї, сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, що призвело до взаємного відчуження та небажання миритися. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинились в серпні 2022 року. Позивач наголошує на розірванні шлюбу, її намір є остаточним та відповідає її інтересам.

При цьому підстав для вжиття заходів для примирення суд не вбачає, оскільки відповідач протягом шести місяців, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, не здійснені дієвих заходів по відновленню сім`ї. Заявлені відповідачем у відзиві наміри відновити сім`ю суд оцінює як декларативні і позбавлені будь-якого раціонального змісту, бо ним не вжито реальних кроків з метою відновлення стосунків чи спілкування з позивачем. На це вказує й той факт, що відповідач навіть не виявить бажання з`явитися в судове засідання для обговорення заявленого ним клопотання. До того ж, у позивача відсутнє бажання підтримувати стосунки з відповідачем, що виключає можливість їх примирення.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).

Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, та робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім`ї, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 22, 24, 55, 56, 110, 112 СК України, ст.ст. 10-13, 76-82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 13 вересня 2008 року Жовтневим відділом державної РАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 521, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. О. Малихін

Повне рішення складено

23 травня 2023 року.