Справа № 159/4970/21
Провадження № 2-др/159/22/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 травня 2023 року м. Ковель
Ковельськийміськрайонний суд Волинськоїобластіускладі:
головуючого судді Волкової Ю.Ф.,
із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кучера А.А. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,
рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.04.2023 вирішено спір у справі № 159/4970/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, яким позов задоволено частково; визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,09 га, кадастровий номер :02:001:0563, що розташована в селі Зелена Ковельського району Волинської області; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішено.

У порядку частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кучер А.А. подав до суду докази щодо розміру витрат, які сторона понесла у зв`язку з розглядом справи та просив ухвалити додаткове рішення у даній справі у частині розподілу витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (частина друга статті 247 ЦПК).

1. Зміст і мотиви заяви

Вирішуючи спір по суті, суд не здійснив розподілу витрат на правничу допомогу між сторонами. У зв`язку із розглядом даної справи відповідач ОСОБА_1 поніс відповідні витрати у сумі 15 002 грн 50 коп.; з урахуванням часткового задоволення позову (однієї із двох заявлених позовних вимог), представник відповідача просить стягнути з позивача 50% витрат на правничу допомогу, що становить 7 501 грн 25 коп.

На підтвердження заявленої суми представник надав: копії договору про надання правової допомоги від 16.12.2021, акта прийняття-передачі наданих послуг (робіт) від 30.04.2023; квитанції до прибуткового касового ордера № 30/04 від 30.04.2023.

2. Застосовані норми права

2.1.Частина перша статті 133 ЦПК передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК).

2.2.Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

2.3.Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

2.4.Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268 рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

2.5.Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

2.6.В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

2.7.Удодатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

2.8.У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

3. Висновки суду, мотиви прийнятого рішення

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу суд враховує умови договору про надання професійної правничої допомоги від 16.12.2021, укладеного між адвокатом кучером А.А. і відповідачем (предмет договору відповідає змісту виконаних адвокатом робіт); детальний опис виконаних адвокатом робіт та їх вартість, викладений в акті від 30.04.2023 (підготовка, складання, направлення відзив на позов 3 години, вартість роботи 3 721 грн 50 коп.; оформлення і направлення 2 адвокатських запитів по 1 годині, вартість роботи по 1 240 грн 50 коп. за кожен документ; оформлення і подання до суду клопотання, заяви по 0,5 години, вартість робіт по 1 300 грн за кожен документ; участь у судових засіданнях усього 5 засідань, вартість робіт по 1 500 грн за участь у кожному).

Заявлені стороною відповідача витрати на правничу допомогу суд вважає дійсними, необхідними, доведеними, їх розмір - розумним з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд, враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду, з огляду на часткове задоволення позову, керуючись правилами частини другої статті 141 ЦПК, дійшов висновку про підставність та обгрунтованість заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кучера А.А. про стягнення з позивача ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 7 501 грн 25 коп.

Керуючись статтями 133-141, 265, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кучера А.А. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 501 грн 25 коп. (сім тисяч п`ятсот одну грн 25 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст додаткового рішення складено 18.05.2023.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА