П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Кондора Р.Ю., Фазикош Г.В.

з участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2022 року у складі судді Шумило Н.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 29.10.1980 року рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради йому було надано право на встановлення металевого гаражу на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Після вказаного рішення на зазначеній земельній ділянці ним було збудовано гараж, який був розміщений там до 2008 року. 24.07.2008 року ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування та державним службовцем 9 рангу, здійснюючи покладені на неї адміністративно-господарські обов`язки, знаходячись в приміщенні службового кабінету, діючи умисно, в порушення ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 1, 3 «Про планування та забудову територій», ст. 20, 39, 186-1 Земельного кодексу України, достовірно усвідомлюючи те, що земельна ділянка площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , згідно містобудівної документації, а саме діючого Генерального плану м. Ужгород, затвердженого рішенням 29 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради за № 313 від 04.06.2004, відноситься до території комунальних підприємств транспорту та зв`язку, а також відповідно експлікації до Генерального плану м. Ужгород на ній розміщені гаражі, таким чином, розміщення на цій земельній ділянці індивідуального житлового будинку без внесення і затвердження змін до Генерального плану суперечить вимогам ст. ст. 1, 3 Закону України «Про планування і забудову територій», внесла до офіційного документа, а саме, висновку № 1359 від 24.07.2008 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на ім`я ОСОБА_4 завідомо неправдиві відомості про цільове призначення земельної ділянки, а саме, про те, що вказана земельна ділянка не суперечить містобудівній документації, і всупереч чинній містобудівній документації погодила проект відведення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , що призвело до порушення прав територіальної громади міста Ужгорода та власників гаражів, зокрема ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що незаконними діями ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 366 КК України, тобто складання та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, йому потерпілому.

Зазначає, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_3 , а саме внесення неправдивих даних відбулося незаконне відчуження земельної ділянки на якій знаходився належний йому на праві власності гараж і як наслідок здійснено перешкоду у його користуванні. 22.12.2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було розглянуто матеріали кримінального провадження №0003898, відомості про яке внесені 07.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України. В результаті вчинення таких протиправних дій ОСОБА_3 , йому потерпілому ОСОБА_1 завдано матеріальні та моральні збитки. Вказаними діями ОСОБА_3 йому спричинено моральну шкоду. Так, відповідач завдала йому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті його сім`ї: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції, важкість виконання вовсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. У зв`язку з постійним переживанням у нього спостерігається порушення працездатності та неспокійний сон. Внаслідок емоційних переживань погіршився стан здоров`я не лише його, але і його дружини ОСОБА_5 . Також, внаслідок даних дій, він вже більше 12 років не може використовувати дане приміщення (гараж) для власних потреб та потреб своєї сім`ї. Вказує, що його фактично було позбавлено права власності, була здійснена крадіжка його майна.

Крім того, в позові зазначено, що його дружина являється інвалідом, внаслідок чого самостійно пересуватись не може. В даному приміщенні знаходився спеціальний транспортний засіб для її пересування, унаслідок знищення даного приміщення, не було можливості його належного зберігання та було пошкоджено транспортний засіб під час знищення гаража. Внаслідок цього, його сім`я має постійні незручності щодо вільного пересування і постійно отримує емоційні та моральні страждання. Було також знищено та викрадено велика кількість особистих речей, які належали йому особисто та його сім`ї. Порушився звичний стиль життя, під час досудового слідства та судового розгляду було втрачено багато часу, у зв`язку з чим з`явилася необхідність додаткового витрачання часу, душевної енергії, змушений був неодноразово з`являтися до правоохоронних органів та до суду.

Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 300 000, 00 грн., яку просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2022 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування позову, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_6 про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлена, зокрема через додаток у Viber та електронним листом на її електронну адресу, зазначену нею у клопотанні від 03.08.2022р. та відзиві на позовну заяву (а.с. 96,99,108 т.1).

Згідно із ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та її представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем підстав для відшкодування моральної шкоди.

З даними висновками суду не погоджується колегія суддів, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вище вказаним вимогам закону не відповідає, підлягає скасуванню з врахуванням наступного.

Матеріалами справи встановлено, що виконкомом міської Ради народних депутатів вирішено дозволити гр. ОСОБА_1 працівнику заводу електродвигунів, прож. по АДРЕСА_2 , встановити металевий збірний гараж на ділянці гаражів по АДРЕСА_3 , що підтверджується копією виписки з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської Ради народних депутатів №455 від 29.10.80 «Про надання дозволу громадянам міста на встановлення металевих збірних гаражів на визначених ділянках», яке підписано головою виконкому та секретарем.

У доданій до позову відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради 04.07.11 № К-1950/02-6 на заяву гр. ОСОБА_5 повідомлено, що рішенням ІV сесії міської ради V скликання від 17.10.2008 року №868 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» земельні ділянки по АДРЕСА_1 , поз. 1-5 передані у приватну власність гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10 . Вказана відповідь підписана заступником міського голови Семаль В.Ю.

Також долучено відповідь на звернення ОСОБА_5 надану Управлінням з питань звернень громадян від 29.09.11 №22/112094-07, у якій окрім іншого зазначено, що її звернення відповідно до вимог частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано на розгляд за належністю до Закарпатської обласної державної адміністрації з проханням повідомити про прийняте рішення.

Згідно відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.11.11 №К-3630/02-6, скерованої на адресу гр. ОСОБА_5 за дорученням відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Закарпатської обласної державної адміністрації від 12.10.11 року структурні підрозділи міськвиконкому розглянули звернення гр. ОСОБА_5 щодо відшкодування вартості майна, внаслідок приватизації земельної ділянки іншими особами, на якій було розташовано належний її родині гараж, та повідомлено, що земельні ділянки по сул. Загорська були передані громадянам України у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків. Право власності на землю посвідчено державними актами на право власності. Міська рада стурбована ситуацією що склалась, щодо передачі у приватну власність земельних ділянок стороннім особам, на яких відповідно до рішення виконавчого комітету були встановлені гаражі. Окрім іншого, вказано, що у відповідності до ст. 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Враховуючи що вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності громадян, рекомендовано гр. ОСОБА_5 звернутися в суд.

У відповіді на звернення ОСОБА_5 , що надійшло до Адміністрації Президента України від 12.12.11 №22/138703-07 наданої Управлінням з питань звернень громадян, між іншим зазначено, що її звернення відповідно до вимог частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано на розгляд за належністю до Закарпатської обласної державної адміністрації з проханням повідомити про прийняте рішення.

17.09.2012 №01-16/87 юридичним відділом апарату облдержадміністрації розглянуто звернення ОСОБА_5 та повідомлено її, що облдержадміністрація не наділена можливістю впливати на рішення органів місцевого самоврядування і повинна діяти лише в межах своїх повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законодавством України. Зазначено, що якщо в діях посадових осіб Ужгородської міськради вбачається зловживання службовим становищем, то у Вас є невід`ємне право звернутися до прокуратури. Також поінформовано про можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги.

09.10.2012 №К-2736/10-1 гр. ОСОБА_5 направлено відповідь щодо розгляду її телефонного звернення до голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 11.09.12 № К-00640, у якій Ужгородський міськвиконком повідомив, що вказаний у зверненні гараж по АДРЕСА_1 був демонтований власником земельної ділянки, на якій була розташована нелегалізована група гаражів, у зв`язку з її викупом. Одночасно повідомлено, що заявниці неодноразово пропонувалось звернутись в міську раду щодо виділення їй місця під гараж в будь-якому авто-гаражному кооперативі, де є вільні місця, також було дано роз`яснення щодо переліку документів, які необхідно надати для винесення питання на розгляд виконкому.

29.01.2015 за №К-19/02-22/01 Головним управління юстиції у Закарпатській області МЮ України надано ОСОБА_1 відповідь, зазначено, що за дорученням Міністерства юстиції України від 12.01.2015 розглянуто звернення останнього і повідомлено, що вирішення питання порушеного у зверненні не належить до компетенції Головного управління юстиції у Закарпатській області. Відповідно до Земельного кодексу України вирішення питання щодо передачі земель комунальної власності у власність чи користування, оренду громадянам та юридичним особам є виключним правом міської ради, як суб`єкта права власності на землю. Рекомендовано звернутися до суду.

19.02.2015 № К-14/01-11 юридичним відділом апарату обласної державної адміністрації розглянуто звернення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії гр. ОСОБА_1 та інваліда І групи ОСОБА_5 , яке надійшло від Міністерства юстиції України та повідомлено між іншим, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин (підпункт 34 пункту 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Вирішення питань щодо надання у власність земельних ділянок належить до виключної компетенції територіальної громади в особі місцевих рад. Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках встановлених законом. Облдержадміністрація не наділена можливістю впливати на рішення органів місцевого самоврядування і повинна діяти лише в межах своїх повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законодавством України.

Із супровідного листа прокурора управління організації прийому громадян та розгляду звернень від 26.03.2015 р. №19-р вбачається, що звернення ОСОБА_1 надіслано за належністю до Прокуратури Закарпатської області для розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

30.04.15 за №1935-13 (64-2489 вих) направлена ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відповідь, у якій зазначено, що прокуратурою міста Ужгорода розглянуто звернення останніх від 25.03.2015 щодо відшкодування вартості гаражу, що знаходився по АДРЕСА_1 , який демонтовано новим власником земельної ділянки. Роз`яснено, що згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відносини, що виникають із приводу відшкодування майнової шкоди є цивільними правовідносинами і регулюються Цивільним кодексом України та рекомендовано звернутись до суду з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди. Також роз`яснено право оскаржити дане рішення до вищестоящого прокурора або суду.

10.06.2015р. за №04/852 Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області за розглядом звернення ОСОБА_1 було надано інформацію.

22.06.2015 за № 1935-13 (3605 вих.15) ОСОБА_1 , ОСОБА_5 прокуратурою міста Ужгорода направлено лист, згідно якого вбачається, що прокуратурою міста Ужгорода розглянуто звернення заявників щодо порушень вимог земельного законодавства при наданні Ужгородською міською радою земельних ділянок комунальної власності ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Встановлено, що 17 жовтня 2008 року рішенням 4 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради за №868 даним громадянам передано у власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування житлових будинків та господарських будівель і споруд, на підставі якого останнім виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки. Вказане рішення було прийнято на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного кодексу України за результатами розгляду відповідних заяв даних громадян про виділення та надання у власність земельних ділянок із земель запасу. Також зазначено, що у ході вивчення законності прийняття оскаржуваного заявниками рішення встановлено, що 29.10.1980 рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів за №455 Вам було надано дозвіл на встановлення металевого збірного гаражу на ділянці по АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим прокуратурою міста Ужгорода направлено відповідний запит до міської ради про надання інформації з реєстрової книги виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів про наявність реєстрації відповідного права користування спірної земельної ділянки. Після отримання запитуваної інформації буде вирішено питання про наявність підстав для вжиття заходів реагування, про що буде повідомлено.

Згідно супровідного від 26.10.2015 № 05/1-2695-13 прокуратурою Закарпатської області на підставі ст. 7 ЗУ «Про звернення громадян», для розгляду в межах компетенції за належністю надіслано до прокурора міста Ужгорода, звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з приводу порушення його права землекористування та з інших питань.

06.11.2015 за №1935-13 (5509) прокуратурою міста Ужгород направлено на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відповідь, у якій зазначено, що розглянуто звернення останніх з приводу порушення їх прав землекористування, повідомлено що прокуратурою міста Ужгорода та прокуратурою Закарпатської області неодноразово надавалися грунтовні та вичерпні відповіді з вказаного питання. Зокрема, 22.06.2015 прокуратурою міста Ужгорода було повідомлено, про те, що 17.10.2008 рішенням ІV сесії V скликання Ужгородської міської ради за №868 громадянам ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10 передано у власність земельні ділянки по АДРЕСА_3 поз. 1-5 для обслуговування житлових будинків та господарських будівель і споруд, на підставі якого останнім виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки. Вказане рішення було прийнято на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в в Україні» та ЗК України, за результатами розгляду відповідних заяв громадян про виділення та надання у власність земельних ділянок із земель запасу. Зазначено, що у відповідності до ст. 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Роз`яснено про право на безоплатну правову допомогу, та що підстав длявжиття прокурорського реагування не вбачається.

28.03.2016 за №11-006/8913 Управлінням по роботі з громадськістю Національного антикорупційного бюро України на звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_5 надано відповідь у якій зазначено, що розгляд порушених у зверненні питань не належить до компетенції Національного бюро та направили вказане звернення для розгляду відповідно до компетенції.

Прокуратурою Закарпатської області 22.04.2016 за №05-2695-13 скеровано ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відповідь щодо розгляду заяви останніх, яка надійшла із Національного антикорупційного бюро України та повідомлено, що порушені в заяві питання були предметом неодноразового розгляду прокуратури міста Ужгорода та прокуратури області, про що надавались мотивовані відповіді, востаннє прокуратурою області 03.03.2016 за №05/1-2695-13 (135). Також роз`яснено, що у разі незгоди із прийнятим рішенням вправі оскаржити його до вищестоящого прокурора або до суду.

Згідно повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви від 08 листопада 2016 р., яке адресовано ОСОБА_1 від Слідчого відділу Ужгородського ВП в Закарпатській області ГУНП, на підставі його заяви про те, що невстановленими особами самовільно захоплено земельні ділянки на території гаражного кооперативу по АДРЕСА_1 , які були виділені йому та іншим особам у 1980 році для встановлення гаражів СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області 07 листопада 2016 року розпочато досудове розслідування. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 197-1 КК України, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2016 року за №0003898.

Листом Генеральної прокуратури України від 15.11.2016 повідомлено ОСОБА_1 , що його звернення щодо порушення майнових прав, законності надання Ужгородською міською радою земельних ділянок, незгода з відповіддю прокуратури Закарпатської області та з інших питань розглянуто. Установлено, що за викладиними ним доводами щодо правомірності зайняття земельних ділянок по вул. Загорській у м. Ужгороді Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області 07.11.2016 розпочато кримінальне провадження №0003898. Досудове розслідування триває.

29.03.18 ГУ НП в Закарпатській області НПУ надано інформацію ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , що звернення щодо неналежного досудового розслідування кримінального провадження №0003898 розглянуто слідчим управлінням. Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003898 від 07.11.2016 за ч.1 ст. 197-1 КК України, на даний час досудове розслідування триває. Слідчий відділ Ужгородського ВП ГУНП зобов`язано активізувати проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні, вжити вичерпних заходів для встановлення обставин та прийняття кінцевого процесуального рішення. Вказано, що після прийняття кінцевого процесуального рішення заявника буде повідомлено слідчим. Також роз`яснено право оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора.

26 червня 2020 року потерпілому ОСОБА_1 ст. слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області направлено Повідомлення про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів та завершення досудового розслідування.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

З долученої копії довідки №247/5 від 05 квітня 2021 вбачається, що така видана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи та встановлено діагноз: хрон. Інфекційно-алерг. Повільно прогресуючий арахномієліт з грубим п/пара парезом, грубим порушенням функції опори та ходи, порушенням функцій тазових органів по типу неутримання. Заключення: потребує постійного мед. лікування і стороннього догляду.

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10364/933 від 19.11.2019 року ОСОБА_5 наравлена 18.10.2019 в травмопункт, діагноз: незрощений перелом обох кісток в н/3 лівої гомілки. Стан після консервативного лікування. Укорочення лівої н/кінцівки =3-4 см. Забійна рана передньої поверхні в н/третині лівої гомілки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду можуть бути: зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч.1, ч.2 п.9 ст. 16 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено в п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (завдавача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.

Складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Матеріалами справи доведено, що рішення виконавчого комітету Ужгородської міської Ради народних депутатів №455 від 29.10.80 «Про надання дозволу громадянам міста на встановлення металевих збірних гаражів на визначених ділянках», позивачу ОСОБА_1 працівнику заводу електродвигунів, прож. по АДРЕСА_2 , надано дозвіл на встановлення металевого збірного гаражу на ділянці гаражів по АДРЕСА_3 . Позивачем встановлено гараж на вказаній земельній ділянці, який ним використовувався до 2008 року.

07.11.2020 року до ЄДРДР за № 0003898 внесені відомості про вчинення відповідем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України та пред`явлено їй обвинувачення за ч.2 ст.366 КК України. У даному кримінальному провадженні позивача ОСОБА_1 визнано потерпілим у справі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, тобто за нереабілітуючих підстав.

З ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року вбачається, що 24.07.2008 року відповідач ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування та державним службовцем 9 рангу, здійснюючи покладені на неї адміністративно-господарські обов`язки, знаходячись в приміщенні службового кабінету, діючи умисно, в порушення ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 1, 3 «Про планування та забудову територій», ст. 20, 39, 186-1 Земельного кодексу України, достовірно усвідомлюючи те, що земельна ділянка площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , згідно містобудівної документації, а саме діючого Генерального плану м. Ужгород, затвердженого рішенням 29 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради за № 313 від 04.06.2004, відноситься до території комунальних підприємств транспорту та зв`язку, а також відповідно експлікації до Генерального плану м. Ужгород на ній розміщені гаражі, таким чином, розміщення на цій земельній ділянці індивідуального житлового будинку без внесення і затвердження змін до Генерального плану суперечить вимогам ст. ст. 1, 3 Закону України «Про планування і забудову територій», внесла до офіційного документа, а саме, висновку № 1359 від 24.07.2008 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на ім`я ОСОБА_4 завідомо неправдиві відомості про цільове призначення земельної ділянки, а саме, про те, що вказана земельна ділянка не суперечить містобудівній документації, і всупереч чинній містобудівній документації погодила проект відведення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , що призвело до порушення прав територіальної громади міста Ужгорода та власників гаражів, зокрема ОСОБА_1 , якому було надано право на встановлення металевого гаражу на земельній ділянці рішенням виконкому Ужгородської міської ради 1455 від 29.10.1980,і який на момент відведення був розміщений на даній земельній ділянці.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вищевказаною ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року, яка набрала законної сили, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вчинила неправомірні дії та порушила законні права та інтереси власника металевого гаража ОСОБА_1 .

У заявленом у позові ОСОБА_1 вказує, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних та фізичних стражданнях, які спричинили негативні зміни у житті його сім`ї, через постійні переживання у нього спостерігається порушення працездатності та неспокійний сон, погіршився стан здоров`я не лише його, але і його дружини ОСОБА_5 , через те що вже більше 12 років він не може використовувати дане приміщення (гараж) для власних потреб та потреб своєї сім`ї. Також вказує, що його дружина являється інвалідом, внаслідок чого самостійно пересуватись не може, а в даному приміщенні (гаражі) знаходився спеціальний транспортний засіб для її пересування, унаслідок знищення даного приміщення, не було можливості його належного зберігання та було пошкоджено транспортний засіб під час знищення гаража. Порушився звичний стиль життя, під час досудового слідства та судового розгляду було втрачено багато часу, душевної енергії, змушений був неодноразово з`являтися до правоохоронних органів та до суду.

Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача щодо завдання йому моральної шкоди, оскільки вони повністю підтверджуються вище вказаними матеріалами справи. Саме через винні і неправомірні дії відповідача, позивач переніс вищевказані душевні та фізичні страждання, змушений був змінювати звичайний спосіб життя, додатково докладати зусиль для організації свого життя, неодноразово, протягом тривалого періоду, змушений був звертатися до різних державних органів влади та суду для захисту та відновлення своїх порушених прав. Вище вказана завдана позивачу моральна шкода знаходяться у причинно наслідкому зв`язку з протиправною поведінкою і діями відповідача.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, а саме, що позивач внаслідок неправомірної передачі земельної ділянки, на якій знаходився належний йому гараж був позбавлений можливості користуватися даним майном як для власних потреб так і потреб своєї сім`ї; позивач є особою літнього віку, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, його дружина є інвалідом І групи, яка не може самостіно пересуватись, і в цьому гаражі зберігала спеціальний транспортний засіб для свого пересування, який внаслідок знищення приміщення став непридатний для використання; позивач та його дружина більше 12 років не можуть користуватися належним їм майном, змушені прикладати значні фізичні, душевні зусилля для організації свого життя та повсякденного побуту, істотно змінювати свій звичайний спосіб життя; позивач протягом тривалого періоду змушений був звертатися до різних державних органів влади та суду для захисту та відновлення своїх порушених прав; фактично, позивач на даний час реально втратив можливість відновити до попереднього стану своє право користування на вказане майно, що посилює глибину душевних страждань позивача.

З врахуванням вищенаведених обставин, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів дійшла до висновку про визначення моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу - в сумі 100 000грн., а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, не врахував вищенаведених фактичних обставин справи та вимог закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки, та неправильно дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди і необґрунтовано відмовив у заявленому позові.

Щоди доводів відповідача про пропущення позивачем строків позовної давності, то такі не заслуговують на увагу, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України cплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріалами справи доведено, що відомості до ЄДРДР за № 0003898 про вчинення відповідем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України внесено 07.11.2020 року, після чого позивача ОСОБА_1 визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні. Тобто, після 07.11.2020 року позивач довідався про відповідача, як особу, яка порушила його права, та 25.11.2021 року звернувся до суду із даним позовом.

Таким чином, встановлені законом строки позовної давності позивачем не пропущено.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2022 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (інд.код. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (інд.код. НОМЕР_2 ) 100 000 (сто тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

В решті заявлених вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: