Дата документу 23.05.2023 Справа № 937/2026/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/2026/21
Провадження №22-ц/807/37/23
Провадження №22-ц/807/37/23-2
Головуючий в 1-й інстанції Честнєйша Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2021 року, ухвалене у м. Мелітополь (повний текст рішення складено 05 листопада 2021 року) та додаткове рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року, ухвалене у м. Мелітополь у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати інформацію, що викладена відповідачем ОСОБА_2 на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » недостовірною та такою, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію та такою, що дискредитує її в очах громадян, формуючи у них відповідну негативну оцінку її дій;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 видалити відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з власного YouTube каналу відповідача;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 спростувати інформацію, що викладена на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розмістити на власному YouTube каналі резолютивну частину рішення, що буде прийняте в межах даної судової справи та принести їй вибачення;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у сумі 100 000 гривень, а також судові витрати, що складаються із витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2021 на своєму YouTube каналі блогер Nixon, він же ОСОБА_2 , розмістив відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому мова йде про магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » взагалі, та, зокрема, про ОСОБА_1 - консультанта-продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Позивач вважає, що дане відео є таким, що містить недостовірну інформацію про неї, образи, відомості, що порочать честь, гідність та ділову репутацію. Відповідач у своєму відеоролику приблизно 15 разів застосував по відношенню до позивачки образливе слово «быдло», також по відношенню до неї було застосовано такі образливі слова та словосполучення, як «быдло баба», «быдло девочка», «у бабы большие яйца», «долбанные токсини», «беременная токсикозная женщина», «дворовое быдло», «шизоид», «охреневший пес», «быдлоид», також була заява, що вона «невежественная, не хватает мозгов плюс токсикоз». Під час образливих висловів на відео ролику періодично з`являлося відео та фото із зображенням позивача. Окремого цинізму образам та знущанням над позивачем у відео ролику додає той факт, що відповідач був обізнаний про вагітність позивачки, однак відповідача не тільки не зупинив цей факт, а навпаки, протягом всього відео ролику, відповідач постійно згадує про вагітність позивача, постійно говорить про негативні наслідки вагітності, такі як токсикоз та нудота, тобто публічно обговорює стан здоров`я позивачки. Після перегляду вказаного відео ролику стан здоров`я позивача погіршився та 17.02.2021 вона позапланово звернулася до медичного закладу. Після медичного огляду, що відбувся 17.02.2021, лікар, наряду з іншими медичними препаратами, призначив їй прийом таблеток валеріани. Однак, стан її здоров`я постійно погіршувався та 25.02.2021 її було госпіталізовано до КЗ «Обласний перинатальний центр Запорізької міської ради» з анамнезом: загроза переривання вагітності. У медичному закладі їй було проведено медикаментозну терапію, у тому числі, було знов призначено прийом таблеток валеріани. Враховуючи, що негативна інформація щодо позивача висловлена відповідачем, має характер наклепу та образи (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. У зв`язку із неправомірним поширенням відносно позивачки недостовірної негативної інформації, вона знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого у неї різко знизилися працездатність та суттєво зменшилася самоповага, так як вона постійно згадує нанесену відповідачем образу. Враховуючи усі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює у 100 000 гривень. Вважає за необхідне довести до відома суду, що позовні вимоги саме у тому вигляді, як вони викладені у даній позовній заяві є такими, що спрямовані на отримання нею повної сатисфакції.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 99 (дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

02.11.2021 від ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, в якій заявник просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 грн.

Додатковим рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 460 (чотириста шістдесят) гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича подала апеляційні скарги, в яких посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення від 28 жовтня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні вимог щодо:

визнання інформацію, що викладена відповідачем ОСОБА_2 на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » недостовірною та такою, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію та такою, що дискредитує її в очах громадян, формуючи у них відповідну негативну оцінку її дій;

зобов`язання відповідача ОСОБА_2 спростувати інформацію, що викладена на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розмістивши на власному YouTube каналі резолютивну частину рішення, що буде прийняте в межах даної судової справи;

стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь моральної шкоди у сумі 98000,00 гривень, а також судових витрат по сплаті судового збору.

Так у хвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог позову.

В частині стягнення витрат на правничу допомогу, скаржниця просить скасувати рішення суду та в цій частині ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення суду від 12 листопада 2021 року скаржниця просила скасувати на ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Узагальненими доводами апеляційних скарг є те, що негативна інформація, щодо позивачки не є оціночним судженням, а має характер наклепу та образи і підлягає спростуванню. Факт перебування позивачки в стані вагітності під час викладення оскаржуваного ролику до інтернет мережі додатково вказує на рівень моральної шкоди, який зазнала остання, а саме власні моральні переживання додатково пов`язані із страхом про життя та здоров`я майбутньої дитини. З огляду на вказані обставини стягнення на користь позивачки моральної шкоди судом першої інстанції в розмірі 2000,00 грн. є вочевидь необґрунтованим та несправедливим. Враховуючи також стягнення на користь відповідача судових витрат у розмірі 3000,00 грн., позивачка, будучи потерпілою стороною має відшкодувати з рештою відповідачу більше ніж він їй. Витрати на правничу допомогу стягнуті на користь позивачки за додатковим рішенням є вочевидь не співмірними з обсягом наданої правової допомоги.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі адвоката Бєляєва А.В., зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.02.2021 на своєму YouTube каналі блогер Nixon, він же ОСОБА_2 розмістив відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (https://www.youtube.com/watch?v=ttiAPHcHldI).

Як вбачається з відеоролику, переглянутого у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 озвучив наступну інформацію: «Давным-давно, когда у людей еще не было интернета, все равно существовали всякие шизофреники, биполярные да и, в принципе, другие люди с психическими отклонениями, они всю свою злобу концентрировали на своих близких, из-за чего психушки были переполнены. Они все сидели в местах не столь отдаленных, потому, что были слишком неадекватны для общества, но в один момент психбольных на улицах ставало все менше и меньше, с чем это было связано, никто не понимал, потому что это был какой-то нонсенс, оказалось - появился интернет. Да, конечно же не сразу, но с течением времени, любой больной на голову человек смог выйти в интернет и там высирать никому не нужное мнение, эти люди показывали свое неадекватное поведение, и всячески, напоказ, выставляли свою шизофрению, вот где-то в этом промежутке времени, и появился магазин «Gyrocopter_UA». 4:23: «у них челик немного дурачок не по мат части, а по производству контента». 4:38: «ну подумаешь, звук писать не умеют даже на телефон: ну подумаешь, монтировать не умеют, типа на фрилансе сложно сейчас найти нормальных монтажеров, это правда; ну подмоешь, ну превьюшки у них дибильные, как буд-то их делает шестиклассник с аутизмом». 5:05: «что касается производства контента - ну это просто высер... фигня собачья"». 5:23: «быдло девочка..».7:13: «быдло девочка...». 8:11: «побейте, пожалуйста, своего маркетолога обоссаными тряпками, потому что он обосрался: обоссаными тряпками его можно будет потушить, хоть как-то». 9:21: «вот она и быдло девочка, самая интересное, она явлется официальным представителем «Gyrocopter__UA», так сказать, лицо магазина, но офигеть, лицо какое- то кривое». 9:51: «быдло баба. Че с нее взять?». 9:52: «ни фига ж себе у бабы яйца какие большие». 10:56: «эти дурачки». 11:10: «долбанные токсини и быдло». 12:41: «когда собирались обосрать, штаны снять не додумались?». 13:01: «скорее всего, это было вот эта беременная токсикозная женщина, вот, у нее токсикоз погнал в голову, у нее настроение плохое, ее целый день тошнит». 13:58: «перестать брать тупое быдло на работу». 14:50: «токсикозных ребят просто разорвало». 15:34: «вы самое обычное дворовое быдло, возможно даже какие-то шизоиды». 16:24: «гидрокоптер - это охреневшие псы». 16:29: «общаются, как быдло». 16:31: «быдло магазин». 16:43: «тупое быдло». 16:44: «никогда не пытайтесь что-либо доказать быдлу: быдло тупое...». 17:00: «у меня, на самом деле, нет никаких претензий к Татьяне, думаю, она это писала неосознанно, ну, просто невежество, наверное, не хватает мудрости, не хватает мозгов, плюс токсикоз». 17:37: «гидрокоптер, как я и говорил - это магазин быдлоидов». 17:45: «желаю ОСОБА_5 - хозяину гидрокоптеров, перестать долюбиться в уши и в глаза и наконец таки поработать над своим быдло персоналом и над токсичностью этого магазина».

Під час судового розгляду відповідачем не заперечувався факт поширення зазначеної інформації.

Задовольняючи вимоги позову частково, суд першої інстанції виходив того, що наведена у відеозаписі відповідача інформація, подана у формі оціночних суджень, є вираженням суб`єктивної думки відповідача здебільшого стосовно діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також продавця магазину ОСОБА_1 , а тому не може вважатися недостовірною та не підлягає спростовуванню. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оспорювана інформація, яку поширив відповідач, не містить фактичних даних, які дають змогу перевірити її на предмет достовірності чи навпаки спростувати, тому вимоги позивачки про визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною та зобов`язання відповідача видалити відеоролик та спростувати вказану інформацію є безпідставними та задоволенню не підлягають. Разом з тим, хоча висловлювання відповідача на адресу позивача являлися оціночними судженнями, суб`єктивною думкою ОСОБА_2 , вказані слова були вжиті у формі образи у принизливій та непристойній формі, що принижувало честь і гідність ОСОБА_1 , і призвело до порушення її особистих немайнових прав, а тому є наявність підстав для відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., що відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.

У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч. 1 ст. 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок порушення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (ч.6 ст. 277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч.7 ст. 277 ЦК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Статтею 27 Закону України «Про інформацію» передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Положеннями ст.30 цього Закону визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з п. 18 зазначеної постанови, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Пунктом 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам також роз`яснено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Отже, спростуванню підлягає тільки поширена недостовірна інформація і саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

В постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

В постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 753/22612/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Виходячи з наведених норм чинного законодавства та усталену судову практику, кожному громадянину гарантовано право на судовий захист особистих немайнових прав, які визнаються в державі найвищою соціальною цінністю та підлягають захисту у порядку, визначеному ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України. Разом з тим, суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

9.02.2021 на своєму YouTube каналі блогер Nixon, він же відповідач ОСОБА_2 розмістив відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (https://www.youtube.com/watch?v=ttiAPHcHldI).

Під час судового розгляду відповідачем не заперечувався факт поширення зазначеної інформації. Таким чином, поширення інформації, яку позивач вважає недостовірною та такою що принижує її честь, гідність і ділову репутацію було поширено через розміщення відеоролика на YouTube каналі відповідача і доведено до відома необмеженому колу осіб.

Зі змісту даного відеоролика встановлено, що поширена інформація стосується роботи та продукції магазину «Gyrocopter__UA» та працівника цього магазину зокрема позивача ОСОБА_1 , це підтверджується періодичним зображення у ролику фото позивача та відео з нею.

За змістом відеоролик має образливий, негативний, критичний характер. Відповідач у своєму відеоролику застосував по відношенню до позивачки наступні висловлювання «быдло», «быдло баба», «быдло девочка», «у бабы большие яйца», «долбанные токсини», «беременная токсикозная женщина», «дворовое быдло», «шизоид», «невежественная, не хватает мозгов плюс токсикоз». В контексті оцінки діяльності магазину, відповідач шляхом подібних висловлювань сформував у глядачів вказаного ролика негативне, та таке, що не відповідає дійсності сприйняття позивачки, як некомпетентного та непрофесійного працівника, стан вагітності якої впливає на виконання її трудових обов`язків. При цьому вказана інформація є недостовірною, такою що не відповідає дійсності, і під час судового розгляду відповідачем не доведено протилежного.

Як зазначає позивачка, після перегляду вказаного відео ролику стан її здоров`я погіршився та 17.02.2021 вона позапланово звернулася до медичного закладу. Після медичного огляду, що відбувся 17.02.2021, лікар, наряду з іншими медичними препаратами, призначив їй прийом таблеток валеріани. Однак, стан її здоров`я постійно погіршувався та 25.02.2021 її було госпіталізовано до КЗ «Обласний перинатальний центр Запорізької міської ради» з анамнезом: загроза переривання вагітності. У медичному закладі їй було проведено медикаментозну терапію, у тому числі, було знов призначено прийом таблеток валеріани. Зазначені обставини підтверджуються відповідною медичною документацією (а.с.15-17) .

Таким чином, в результаті порушення особистих немайнових прав позивачки їй було завдано моральної шкоди, яка виразилась у переживанні, знервованості, обуренні у зв`язку із поширення щодо неї неправдивої інформації, яка принижує її професійні та людські якості. Крім того, моральна шкода завдана позивачці, додатково пов`язана із погіршенням її фізичного здоров`я і хвилюванням щодо здоров`я майбутньої дитини. У зв`язку із неправомірним поширенням відносно позивачки недостовірної негативної інформації, вона знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого у неї різко знизилися працездатність та суттєво зменшилася самоповага.

Положення статей 15, 16, 23, 297, 299, 1167 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року встановлюють, що кожна особа має право на повагу до її гідності та честі, які разом з діловою репутацією є недоторканними, на захист свого цивільного права у разі його порушення, та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу, способом відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особі та є втратами немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичної особі незаконними діями інших осіб.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи,а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок вирішення питань відшкодування моральної шкоди під час розгляду справ про захист честі, гідності та ділової репутації, також передбачений положеннями п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року.

У справі Гужа проти Молдови (Guja v. Моldova) № 14277/04 Європейським судом постановлено, «для суду важливо встановити, чи діяла особа, що обнародує інформацію добросовісно...»(п. 77): «свобода вираження думки супроводжується обов`язками і відповідальністю, і будь-яка особа, яка вирішила оприлюднити інформацію, повинна ретельно перевірити в тій мірі, в якій дозволяють обставини. - що вона точна і достовірна» (п. 73).

Враховуючи, що при апеляційному розгляді встановлено наявність обставин, що підтверджують юридичний склад правопорушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, які виразилися у розповсюдженні недостовірно інформації, яка ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, позивачка має право на відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з публікацією недостовірної інформації щодо позивача відповідачем та розповсюдження її в мережі Інтернет, що дає можливість ознайомитися з нею невизначеному колу осіб позивачу завдано моральну шкоду, яка проявляється у її душевних стражданнях та яку вона оцінює у сто тисяч гривень.

Суд погоджується з доводами позивача, що завдана їй моральна шкода від приниження честі й гідності мала місце внаслідок душевних переживань, психологічного дискомфорту, усвідомлення того, що ця інформація прочитана ймовірно великою кількістю людей. Натомість, суд визнає розмір морального відшкодування, заявлений позивачем, необґрунтовано завищеним і вважає з урахуванням принципу розумності і справедливості визначити розмір морального відшкодування в сумі 15000,00 грн.

Враховуючи, що негативна інформація щодо позивача висловлена відповідачем, має характер наклепу та образи (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню.

Виходячи з положень ч.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Оскільки оспорювана інформація була розміщена на Інтернет-ресурсі YouTube, то відповідача слід зобов`язати видалити відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з власного YouTube каналу, та спростувати інформацію, що викладена у вказаному ролику шляхом розміщення на власному YouTube каналі резолютивної частини рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 28.10.2021 року підлягає задоволенню частково. Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову з урахуванням вище викладено.

Що стосується додаткового рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, при подачі позовної заяви позивачкою ОСОБА_1 було заявлено про наявність судових витрат на правничу допомогу та вимогу щодо їх стягнення. Після ухвалення рішення від 28.10.2021 року, а саме 01.11.2021 року адвокатом позивачки Вишняковим Д.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивача у справі у розмірі 23000,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Вишняковим Д.О. надано до суду договір про надання правничої (правової) допомоги від 24.02.2021 року, згідно якого адвокат Вишняков Д.О. зобов`язався на умовах, визначених цим договором, надати ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, а остання - своєчасно оплачувати послуги адвоката. Відповідно до Розділу 3 Договору, за складання позовної заяви передбачено винагороду у розмірі 5000,00 грн., за складання відповіді на відзив 3000,00 грн., за представництво інтересів у судових засіданнях 3000,00 грн. за судодень. Також на підтвердження наданих послуг до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої допомоги серія АР№1039367; посвідчення адвоката України; акт прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 24.02.2021 року від 01.11.2021 року на загальну суму 23000,00 грн.; довідку про отримання грошових коштів від 01.11.2021р.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про необхідність ухвалення у справі додаткового рішення.

Між тим, вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, суд апеляційної інстанції, враховуючи скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення вимог позову, зважуючи на пропорційний розподіл судових витрат при частковому задоволенні вимог позову, вважає за необхідне додаткове рішення у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог щодо розподілу судових витрат.

Так, колегія суддів апеляційного суду вважає доведеним надання позивачці послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 24.02.2021 року на суму 17000,00 грн., з яких складання позову 5000,00 грн.; складання відповіді на відзив 3000,00 грн.; участь у судових засіданнях 13.05.2021р., 20.09.2021р.,28.10.2021р. 9000,00 грн. Участь в судових засіданнях 03.06.2021р., 12.07.2021р. не підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що за позовом заявлено 4 вимоги, з яких 3 немайнові і одна майнова, звужуючі, що немайнові вимоги позову задоволені у повному обсязі, а майнова на 13,26%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13387,50 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, часткове задоволення вимог позову та апеляційної скарги у відповідності до вимог ч.1,13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача та користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3064,50 грн. і за подання апеляційної скарги у розмірі 3166,47 грн., а всього 6230,97 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати інформацію, що викладена ОСОБА_4 на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та такою, що дискредитує останню в очах громадян, формуючи у них відповідну негативну оцінку її дій.

Зобов`язати ОСОБА_4 видалити відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з власного YouTube каналу.

Зобов`язати ОСОБА_4 спростувати інформацію, що викладена на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розмістивши на власному YouTube каналі резолютивну частину рішення у цій справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 15000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3064,50 грн. і за подання апеляційної скарги у розмірі 3166,47 грн., а всього 6230,97 грн.

Додаткове рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Заяву адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13387,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 26 травня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков