Справа № 481/1169/23
Провадж.№ 2-з/481/5/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дрига Н.О. розглянувши заяву керівника Баштанської окружної прокуратури Верцюха В.В. в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради, про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову керівника Баштанської окружної прокуратури Верцюха В.В. в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Владлен», треті особи: Головну управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 керівник Баштанської окружної прокуратури Верцюх В.В. звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради із заявою, поданою одночасно із позовом, в якій просив: накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :06:000:0368, загальною площею 2,0000 га, що розташована в межах Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :06:000:0368, що розташована в межах Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області ( у тому числі, у разі зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу чи об`єднання з іншими ділянками, укладання договорів, вчинення інших правочинів щодо неї; заборонити ТОВ «Владлен» та ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0368 дії, спрямовані на зміну цільового призначення, іі поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші дії щодо неї.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 наказом ГУ ДГК у області №1771/0/14/19-СГ від 19.03.2019р. затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000 га (кадастровим номером :06:000:0368) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

28.03.2019 ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки за №1500, який було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. та відчужив право власності на користь ОСОБА_1 , про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №30952555.

05.05.2021 році ОСОБА_1 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки з ТОВ «Владлен», про що 05.08.2021 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №43386534.

Підставою для звернення щодо вжиття заходів забезпечення позову прокурор зазначає, що ОСОБА_2 раніше вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 152ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 4 ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 4 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Порушуючи питання про заборону ТОВ «Владлен» вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням цієї земельної ділянки, зміни цільового призначення, поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, заявник не наводить жодних обставин, які б могли слугувати підставою для висновку про можливість вчинення ТОВ «Владлен» такий дій.

Отже, твердження про істотне ускладнення або неможливість в майбутньому виконати судове рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову, зводяться до припущень заявника.

При цьому, сам заявник зазначає, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка наразі перебуває у зареєстрованому користуванні ТОВ «Владлен», а договір оренди земельної ділянки станом на дату подання не розірвано.

Таким чином, наслідки вжиття тих заходів, про які просить заявник, будуть ідентичними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору на користь заявника.

Отже, дослідивши заяву про забезпечення позову, слід дійти висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353, 354, п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень, п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву керівника Баштанської окружної прокуратури Верцюха В.В. в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради, про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА