Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1274/22
Провадження № 2/376/170/2023
"10" квітня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області
у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,
за участі секретаря - Щур Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування,
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Сквирського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25.07.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Підготовче засідання не відбулося, цивільна справа була витребувана Київським апеляційним судом у зв`язку з надходженням апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25.07.2022 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.09.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто особі, яка її подала.
Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області Коваленка О.М. від 04.11.2022 року прийнято справу до свого провадження та вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Підготовче засідання не відбулося.
28.10.2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про направлення даної справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва у порядку виключної підсудності згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, а саме: основна частина майна на яке претендує позивач у порядку спадкування знаходиться у АДРЕСА_1 .
Учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час і місце судового засідання повідомлені.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 Постанови від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.
Зі змісту позовної заяви та приєднаних до неї документів вбачається, що предметом спору є встановлення факту проживання однією сім`єю, зміна черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір пов`язаний з правом користування нерухомим майном, позов має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.
Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Враховуючи викладене, те, що розгляд справи по суті не розпочато, з урахуванням конкретних обставин справи, предмету позовних вимог, суд вважає можливим задовольнити заяву відповідача та передати справу на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва у порядку виключної підсудності згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 32, 258 261, 351,352,353, 354 ЦПК України, ст. 181 ЦК України, п. п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" суд
Заяву ОСОБА_2 про застосування виключної підсудності згідно до вимог ст. 30 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.
Передати цивільну справу № 376/1274/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Суддя О.М. Коваленко