01.05.2023 Єдиний унікальний номер 205/8365/22
Єдиний унікальний номер 205/8365/22
Провадження № 2/205/777/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 грудня 2022 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року у прийнятті позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 та об`єднанні з первісним позовом до спільного розгляду було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року у задоволенні клопотання про витребування доказів третій особі ОСОБА_4 було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Позивачі у своєму позові посилалися на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 лютого 2011 року ОСОБА_5 належала частина домоволодіння АДРЕСА_1 , інша частина зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить відповідачеві ОСОБА_3 . Відповідно до заповіту ОСОБА_5 від 25 січня 1993 року, посвідченого виконкомом Таромської селищної Ради народних депутатів і зареєстрованого в реєстрі за № 6, все належне йому майно, де б воно не було, і з чого б не складалося, і взагалі все, що буде йому належати на день смерті, і на що за законом він матиме право, заповів у рівних частках ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 травня 2017 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 визначено додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися її чоловік, позивач ОСОБА_1 , та її син, ОСОБА_2 . Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2022 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просили визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1/8 частині домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. У своїй заяві до суду представник позивачів справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила, її представник у своїй заяві до суду справу просив розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, його представник у своїй заяві просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. У письмових поясненнях зазначив, що із заявленими вимогами позивачів не погоджується, оскільки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить відповідно до заповіту 1/3 частина спадкового майна, яке вона прийняла після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі зазначають, що оскільки особа, в тому числі на користь якої було складено заповіт ОСОБА_7 , помер до відкриття спадщини, його частка переходить до спадкоємців за заповітом. Проте, вказана частка є такою, яка має спадкуватися за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син, третя особа ОСОБА_4 . Таким чином, частка ОСОБА_6 у праві на спадщину становить 1/3 частину, тобто 1/6 частину домоволодіння, а ОСОБА_4 належить 5/6 його частин.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком третьої особи ОСОБА_4 (а.с. 80).

ОСОБА_1 і ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 1973 року (а.с. 109 оберт), від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син, ОСОБА_2 (а.с. 110).

25 січня 1993 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений заступником голови виконкому Таромської селищної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська і зареєстрований в реєстрі за № 6, яким усе його майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він матиме право, заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах (а.с. 90-91 оберт).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер (а.с. 82 оберт).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 1040, ОСОБА_5 належить частина домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 17), право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» (а.с. 18).

Інша частина домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 1038, належить ОСОБА_3 (а.с. 19), право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 76), після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулися ОСОБА_4 (а.с. 73) та ОСОБА_6 (а.с. 74, 75).

Постановою від 10 травня 2017 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини (а.с. 83 оберт).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року (а.с. 85-86), яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року (а.с. 87-88), ОСОБА_6 визначено додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 07 вересня 2019 року ОСОБА_6 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю заповіту та документів, що підтверджують право власності (а.с. 94).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (а.с. 99), після її смерті відкрилася спадщина.

Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2022 року ОСОБА_4 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із відсутністю заповіту та документів, що підтверджують право власності померлого на земельну ділянку (а.с. 102-102 оберт).

Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулися позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 104 оберт).

Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 123 оберт-124).

Як зазначають позивачі у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, право власності на спірний житловий будинок на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 25 лютого 2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., у встановленому законом порядку зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по частині за кожним.

Позивачами жодним чином не обґрунтовано, у чому полягає порушення їх права на отримання спадщини саме відповідачем ОСОБА_3 , оскільки за умови наявності іншого спадкоємця, третьої особи ОСОБА_4 , саме ця особа має бути відповідачем по цій справі, а не ОСОБА_3 , оскільки спір про спадщину виник між спадкоємцями ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо спадкування належного йому майна частини спірного домоволодіння. Під час судового розгляду справи стороною позивачів заява про заміну неналежного відповідача до суду не подавалася, позовні вимоги не уточнювалися, а самостійно в силу ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Відповідно до постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

З огляду на зазначене визначення відповідача, предмета та підстав спору, є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідача та обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

В даному випадку, судом встановлено, що спадкоємцями, які претендують на спірне спадкове майно є позивачі по справі та третя особа ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні позовних вимог позивачам слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачам у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., понесений ОСОБА_1 , та судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., понесений ОСОБА_2 , який ними було сплачено при поданні позову до суду, підлягає віднесенню за їх рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Судові витрати у справі, понесені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), віднести за його рахунок.

Судові витрати у справі, понесені ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: