Провадження № 2/369/2411/23
31.05.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Соловюк В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білогородської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
У грудні 2022 року до суду надійшла позовна заява про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Вишгородським районним відділом ДРАЦС ЦМУ МУЮ (м.Київ) від 12 січня 2021 року, актовий запис №50.
Після її смерті відкрилася спадщина, що серед іншого складається з квартири АДРЕСА_1 та 59/100 часток у праві власності на нежилі приміщення №1 (група приміщень 115) №1,2(групи приміщень 116) (в літ.А), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Спадкоємцем після померлої є її дочка, ОСОБА_1 . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємицею підтверджуються свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_3 , де в графі «мати» зазначено « ОСОБА_2 ».
Зміна прізвища позивача з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » відбулась на підставі державної реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 1984 року, актовий запис № 1076.
З метою оформлення спадкового майна, 21 грудня 2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Винник С.М., проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не має права на спадкування, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняла та отримала рекомендацію щодо вирішення вказаного питання у судовому порядку.
Причиною пропуску встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини є те, що, позивач здійснивши поховання матері та маючи на руках усі її правовстановлюючі документи на нерухоме майно, доглядаючи за всім успадкованим належним їй майном, помилково, через власну необізнаність із чинним законодавством, вважала себе весь час себе такою, що цю спадщину вже прийняла, оскільки, на її думку, для фактичного прийняття спадщини мав значення факт спільного проживання разом із померлою, а не факт спільного місця реєстрації, також вона вчинила усі необхідні дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, оскільки від спадщини вона в установленому законом порядку не відмовлялася та їй достеменно відомо, що інших спадкоємців на майно не існує. Крім того, позивачка дуже важко пережила втрату матері, за яку опікувалася значну частину свого життя, а протягом тяжкої хвороби безперервно здійснювала догляд за нею, всі свої сили витрачала на забезпечення її спокою та нормальної психологічної атмосфери в сім`ї, оплачувала досить коштовне лікування, тому після смерті їй було психологічно важко звикнути до нових умов життя, приймати будь-які рішення, в тому числі щодо оформлення спадкового майна. Тому вважає причини пропуску поважними. Позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може.
Просила суд визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
09.12.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження у справі.
15.02.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з`явилась, про дату та час судового засідання належним чином повідомлена. До суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Яцюк Н.М., в якому просить розгляд справи проводити у їх відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалу про відкриття, позовну заяву та додатки відповідачем було отримано 26.01.2023, що підтверджується поштовим повідоменням. На час прийняття судом рішення, відповідач письмовий відзив не подав, причини неможливості подати також суду не повідомив. Жодних клопотань від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла в с. Гута-Межигірська, Вишгородського району Київської області ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2021 року, актовий запис №50.
Після її смерті відкрилася спадщина, що серед іншого складається з квартири АДРЕСА_1 та 59/100 часток у праві власності на нежилі приміщення №1 (група приміщень 115) №1,2(групи приіщено 116) (в літ.А), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Спадкоємцем після померлої є її дочка, ОСОБА_1 . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємицею підтверджуються свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_3 , де в графі «мати» зазначено « ОСОБА_2 ».
Зміна прізвища позивача з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » відбулась на підставі державної реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 1984 року, актовий запис № 1076.
Перебіг строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 розпочався 11 січня 2021 року та закінчився 11 липня 2021 року.
Причиною пропуску позивачкою встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини є те, що, позивач здійснивши поховання матері та маючи на руках усі її правовстановлюючі документи на нерухоме майно, доглядаючи за всім успадкованим належним їй майном, помилково, через власну необізнаність із чинним законодавством, вважала себе весь час себе такою, що цю спадщину вже прийняла, оскільки, на її думку, для фактичного прийняття спадщини мав значення факт спільного проживання разом із померлою, а не факт спільного місця реєстрації, також вона вчинила усі необхідні дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, оскільки від спадщини вона в установленому законом порядку не відмовлялася та їй достеменно відомо, що інших спадкоємців на майно не існує
Згідно ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст.1272 ЦК України у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як роз`яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій.
Оскільки, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку, про можливість надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.
На підставі ст.1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 229, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білогородської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , два місяці додаткового строку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 31 травня 2023 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ