Справа № 753/8925/21
Провадження № 2/761/6365/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2021 року до Дарницького районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява.

15 березня 2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява за підсудністю.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 228 475,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Дана квартира потребувала ремонту після введення в експлуатацію новозбудованого будинку. ОСОБА_5 , в якого позивач придбала квартиру, порадив звернутися до свого кума ОСОБА_4 для проведення ремонтних робіт. Після спілкування з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 погодилася на те, щоб він здійснив ремонт у вказаній квартирі.

Жодних договорів з відповідачем позивач не укладала. Ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 були виконані неякісно, непрофесійно та з порушенням державних будівельних норм, зокрема, підлога хиталася, скрипіла, паркетна дошка була обідрана, в ній були наявні дірки та щілини розміром на 2 пальці, над дверними проходами все обідрано; штукатурка на стінах нанесена не рівно, з проявами розводів та плям, особливо на кутах стін; у ванній кімнаті роботи по улаштуванню плитки на стінах не завершено у всіх місцях, містилися незакриті порожнини плитки, не було проведено монтаж умивальника, бойлера. Крім того, не були облаштовані плінтуса у приміщеннях квартири, дверні отвори не оброблені та не влаштована лиштва, не закриті монтажні отвори для радіаторів.

Всі перераховані вище факти підтверджуються, зокрема, висновком експерта №24/129 від 13.01.2020 року. Дана експертиза проводилася в рамках кримінального провадження №0000020 від 02.01.2019 за заявою позивача про вчинення шахрайських дій. У висновку експертизи зазначено, що оздоблювальні роботи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 виконані з порушенням державних будівельних норм та вимог будівництва, встановлених на території України.

Через невідповідність виконаних робіт стандартам, а також незавершеність обумовлених робіт, ОСОБА_1 довелося повністю переробляти ремонт. Крім того, у зв`язку з затримкою відповідачем виконання робіт, позивачу довелося проживати в готелі, який вона оплачувала самостійно на загальну суму 15 360,00 грн.

Внаслідок таких дій відповідача, як зазначає позивач, їй завдано майнову шкоду.

В той же час позивач зазначає, що вона свої зобов`язання перед відповідачем виконала, передала йому грошові кошти на виконання ремонтних робіт, натомість відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, адже не виконав ремонтних робіт в повному обумовленому обсязі, а виконані роботи здійснено неякісно, з порушенням технології, будівельних норм та стандартів.

Також, неналежним виконанням ремонту з боку відповідача позивачу завдано моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях та сильних душевних переживаннях через позбавлення можливості користуватись своїм майном.

А тому позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

10.12.2021 року до Дарницького районного суду м.Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вимоги, викладені у позовній заяві є такими, що не узгоджуються ні з фактичними обставинами, ні з правовими нормами. Позивач жодними належними та допустимими доказами не обґрунтувала факт укладення між сторонами договору підряду, виникнення договірних відносин, завдання шкоди саме відповідачем.

04.01.2022 року до Дарницького районного суду м.Києва надійшла відповідь на відзив, де позивач заперечує проти викладеного у відзиві та вказує, що оскільки законом не передбачена особлива форма договору підряду, а між сторонами була досягнута згода щодо виконання ремонтних робіт у належній позивачу квартирі та було досягнуто предметної домовленості щодо переліку ремонтних робіт, вартості і строків їх виконання, то таке свідчить про фактичне укладення сторонами вказаного договору.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 виконував ремонтні роботи у квартирі позивача за усною домовленістю з позивачем, за що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 170 120,00 грн. та 1 500 доларів США, що підтверджується розпискою доданою до матеріалів справи. Отримання вказаних грошових коштів представник відповідача не заперечував.

В той же час представник відповідача зазначив, що домовленість між сторонами була про виконання окремих робіт, які зазначені відповідачем (а.с.28-29). Кошти передавались після виконання робіт.

Позивач в судовому засіданні підтвердила, що відповідачем дійсно проведені зазначені ремонтні роботи.

Позивач не надала суду доказів, що під час виконання робіт вона мала будь-які претензії щодо якості їх виконання.

Представник відповідача зазначив, що сторонами не було обумовлено, що роботи мають виконуватись у відповідності з державними будівельними нормами.

Позивач не надала доказів на спростування зазначеного.

В провадженні Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві перебуває кримінальне провадження №0000020 від 02.01.2019 року за ознаками ч.2 ст.190 КК України.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що їй не відомо чи здійснюється на даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №24/129 від 13.01.2020 року,який був складений в рамках кримінального провадження №0000020 від 02.01.2019 рокувстановлено, що оздоблювальні роботи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 виконані з порушенням державних будівельних норм та вимог будівництва, встановлених на території України.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В той же час представник відповідача зазначив, що сторонами не було обумовлено, що роботи мають виконуватись у відповідності з державними будівельними нормами, не обумовлено їх ціни.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, то при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевою самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Для застосування такого виду відповідальності, який передбачений вищезазначеними нормами є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом стверджувала, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, адже не виконав ремонтних робіт в повному обумовленому обсязі, а виконані роботи здійснено неякісно, з порушенням технології, будівельних норм та стандартів.

Водночас, позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем було обумовлено виконання ремонтних робіт відповідно до державних будівельних норм та вимог будівництва. Крім того, судом не встановлено, що саме відповідачем були проведені всі роботи про які зазначено у Висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №24/129 від 13.01.2020 року.

Таким чином, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача щодо виконання ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 та шкодою, яка завдана позивачу і встановлена висновком експерта №24/129 від 13.01.2020 року, а також вини відповідача у спричиненні позивачу шкоди, тому вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що сплачені позивачем грошові кошти за виконані роботи не є збитками.

Крім того, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, то вимоги щодо стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування грошових коштів, витрачених позивачем на проживання в готелі, оскільки при купівлі квартири позивач розуміла, що вона її придбаває без оздоблення (не придатна для проживання) та відповідно вона не мала можливості проживати у квартирі.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 526, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протяг ом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2023 року.

Суддя: Н.Г. Притула