Єдиний унікальний номер: 379/952/23
Провадження № 2/379/208/23
УХВАЛА

06 липня 2023 року суддя Таращанського районного суду Київської області Шабрацький Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради про поновлення строку позовної давності та визнання права власності на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

05.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з даним позовом до Станишівської сільської ради про поновлення строку позовної давності та визнання права власності на земельну частку (пай) в якому просить: визнати за ним право на земельну частку (пай) в межах Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, та зобов`язати Станишівську сільську раду Таращанського району Київської області виділити зазначену земельну частку (пай) або із земель запасу чи резерву Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, у разі неможливості виділити із земель Станишівської сільської ради Київської області, виділити із земель іншої сільської ради в межах Таращанського району Київської області, поближче до його місця проживання.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими документами, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175,177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5, ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві має бути зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В позовній заяві позивач зазначає , що працював в колгоспі «Перемога» с. Станишівка Таращанського району Київської області з 1987 по 1991 рік на посаді голови правління вищевказаного колгоспу. З членів колгоспу «Перемога» с. Станишівка Таращанського району його виведено не було, однак при розпаюванні земель колгоспу «Перемога» йому у власність земельну частку (пай) виділено не було, чим було грубо порушено його майнові права.

Згідно ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII, членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Водночас із цим, згідно ч. 1, 5, 6 ст. 19 зазначеного Закону, трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Підприємство має право вільного найму працівників. Оплата праці найманих працівників визначається за погодженням сторін, але не може бути нижчою за встановлений державою мінімальний рівень заробітної плати (мінімальний рівень оплати праці за професійно-кваліфікаційними групами працівників) і не залежить від кінцевих результатів господарювання. Таким чином працювати в КСП можуть як самі члени цього КСП так і наймані працівники.

Так, відповідно доУказу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720, право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які входили до складу названих підприємств (КСП) на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, зокрема, постійні працівники члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Позивачем до позовної заяви додано копію своєї трудової книжки про роботу в колгоспі «Перемога». Але право на земельну частку (пай) на підставі п.2 указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 мали саме члени КСП на час проведення паювання. Однак позивач не зазначає доказів, що підтверджують прийняття його в члени КСП .

Виходячи зі змісту ст. ст.22,23 Земельного Кодексу України 1990 року та Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Отже, позивач, у відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, повинен надати до суду підтверджуючі докази, що він на момент паювання землі КСП «Перемога» був постійним працівником членом КСП на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно ч.2 ст.176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мають майновий характер.

Позивачем в позовній заяві зазначено вартість спірної земельної ділянки в розмірі 13624 грн., визначеної відповідно до довідки із земельного відділу на момент розпаювання земельної частки (паю), яка вочевидь не відповідає дійсній її вартості на момент подання позовної заяви.

Виходячи з вищевикладеного, позивачу необхідно надати відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість земельної ділянки на день звернення до суду (05.07.2023) та сплатити недоплачену суму судового збору.

У зв`язку з відсутності відомостей про дійсну вартість спірної земельної частки (паю), суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, який повинен сплатити (доплатити) позивач за подання до суду даної позовної заяви.

Крім того, відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином завіреній копії, учасник справи, який подає документи в копіях повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

В порушення даної норми позивачем надано до суду ксерокопії документів, які належним чином не завірені.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем не завірені документи належним чином, що додані до позовної заяви, в тому числі, і пакет документів для відповідача, а саме не посвідчені підписом особи, яка їх подає, не зазначено прізвища, ініціалів та дати посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради про поновлення строку позовної давності та визнання права власності на земельну частку (пай)- залишити без руху.

Надати строк для усунення викладених у мотивувальній частині недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Григорій ШАБРАЦЬКИЙ