ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1654/19

Головуючий у першій інстанції Смага С. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/562/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарями: Зіньковець О.О., Герасименко Ю.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

місце ухвалення рішення суду смт Семенівка,

час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду 09 год. 49 хв,

дата складання повного тексту рішення 16 січня 2023 року.

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила встановити порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв м по АДРЕСА_1 між співвласниками домоволодіння відповідно до належних їм часток.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що є власницею 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/4 частині кожному, належна відповідачам частина будинку має статус квартири АДРЕСА_2 . Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 800 кв м, яка не приватизована і перебуває у комунальній власності Новгород-Сіверської міської ради. У технічному паспорті на житловий будинок зазначено площу земельної ділянки у розмірі 900 кв м. У 2014 році позивачка мала намір приватизувати земельну ділянку, розташовану під належною їй 1/2 частиною житлового будинку, але відповідачі не погодили її межи.

Указувала, що між сторонами склався фактичний порядок у користуванні земельною ділянкою, і відповідачі користуються більшою за площею земельною ділянкою, ніж їм належить відповідно до часток у власності. Вважала, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порушують її право в користуванні земельною ділянкою, а також право на приватизацію землі відповідно до частки у домоволодінні, оскільки без встановлення порядку користування земельною ділянкою неможливо виготовити технічну документацію по відновленню меж земельної ділянки, що в подальшому унеможливлює приватизацію частини земельної ділянки, яка знаходиться під 1/2 частиною житлового будинку.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просили встановити порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв м між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників згідно з висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року, визнавши за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано жовтим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0110 га; під господарською будівлею 0,0049 га; під прибудинковою територією 0,0241 га; всього 0,0400 га; визнати за ними право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано зеленим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0111 га; під господарською будівлею 0,0001 га; під прибудинковою територією 0,0288 га; всього 0,0400 га.

Обґрунтовуючи доводи зустрічного позову, зазначали, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 , що становить 1/2 частину будинку. Під забудову належного їм спільно з ОСОБА_1 на праві власності будинку виділялася земельна ділянка площею 800 кв м, фактична площа земельної ділянки, яка розташована за зовнішньою огорожею будинку, становить 900 кв м, а згідно з технічним паспортом БТІ 981 кв м. Земельна ділянка площею 181 кв м самочинно зайнята батьком позивачки ОСОБА_2 , який скористався тим, що зі сторони квартири, до якої разом з родиною був заселений, як працівник хлібоприймального підприємства, була вільна від забудови територія.

Позивачі указували, що порядок користування земельною ділянкою може бути встановлено лише щодо земельної ділянки, яка передавалася для будівництва та обслуговування будинку, тобто ділянки площею 800 кв м, і не може охоплювати самочинно захоплену землю. Вважали, що ОСОБА_1 самовільно захопила частину земельної ділянки з ділянки площею 800 кв м, виділеної для обслуговування будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , яка примикає до зовнішньої стіни належних позивачам приміщень, та чинить їм перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою.

З огляду на те. що сторони не дійшли згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, суд має встановити порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Під вільним користуванням будинком вважається безперешкодний доступ обох землекористувачів до належних їм частин житлового будинку, можливість у сторін вільно використовувати частини ділянки з тильної сторони будинку, напроти належної кожному з них його частини, у тому числі для нормального обслуговування, ремонту будинку, не створюючи при цьому явних незручностей для іншої сторони. Варіант визначення порядку користування земельною ділянкою за наведеними вище принципами визначено у висновку експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року, яка призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у справі № 739/1105/15-ц.

Розпорядженням голови Новгород-Сіверського районного суду від 26 травня 2020 року справу було передано на розгляд до Семенівського районного суду.

Рішенням Семенівського районного суду від 06 січня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено повністю.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв м між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом, запропонованим висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року № 35-16, яка призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у цивільній справі № 739/1105/15-ц, а саме: визнано за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано жовтим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0110 га; під господарською будівлею 0,0049 га; під прибудинковою територією 0,0241 га; всього 0,0400 га; земельна ділянка розташована в межах: від т. Г до т. Д - 23,75 м, від т. Д до т. А - 4,37 м, від т. А до т. Е - 5,79 м, 1,20 м, 6,62 м, від т. Е до т. Ж - 11,4 м, від т. Ж до т. З - лінія розподілу будинку, від т. З до т. В - 3,0 м, від т. В до т. Г - 15,87 м; визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівному обсязі право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано зеленим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0111 га; під господарською будівлею 0,0001 га; під прибудинковою територією 0,0288 га; всього 0,0400 га; земельна ділянка розташована в межах: від т. В до т. З - 3,0 м, від т. З до т. Ж - лінія розподілу будинку, від т. Ж до т. Е - 11,41 м, від т. Е до т. К - 0,48 м, 2,19 м, 2,22 м, 9,87 м, від т. К до т. Б - 25,11 м, від т. Б до т. В - 16,74 м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невірне встановлення характеру спірних правовідносин, неповноту дослідження доказів, що мають суттєве значення для правильного розгляду справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині вирішення зустрічного позову та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а судове рішення в частині вирішення її позову змінити, встановивши порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу наданому відповідачами висновку додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року, яку було проведено на підставі ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2016 року у справі № 739/1105/15-ц, якою призначено повторну експертизу.

Позивачка зазначає, що на виконання ухвали суду помилково проведено додаткову експертизу, якою визначено лише один можливий варіант користування земельною ділянкою площею 800 кв м, інших варіантів не запропоновано. Цю експертизу проведено з порушеннями, оскільки у висновку не зазначено іншого співвласника квартири ОСОБА_3 та його право користування спірною земельною ділянкою у належному відповідачам будинку.

Указує, що в ході проведення експертизи не взято до уваги наявність сараю Б-1, який не відображено у висновку, але перебуває у користуванні відповідачів. Зазначає, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 березня 2015 року господарські будівлі сарай Б-1 та сарай В-1 є у спільному користуванні, але використовуються відповідачами, а їх місце розташування не встановлено. За правовстановлюючими документами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не мають господарських будівель, розташованих на спірній земельній ділянці.

Посилається на те, що допитана судом експерт ОСОБА_4 пояснювала, що при дослідженні не враховувались певні обставини, які можуть впливати на варіанти розподілу, зокрема, наявність на земельній ділянці лінії опор та їх охоронювані зони, розміщення господарських споруд: сараїв, гаражу та літньої кухні, а також комунікацій, оскільки на час проведення додаткової експертизи відповідної інформації щодо них експерт не мала. Зазначає, що експертом не враховано те, що позивачка є власницею частини будинку, що передбачає наявність земельної ділянки, а відповідачі мають у власності квартиру, що позбавляє останніх права користування землею.

Вважає, що поза увагою суду безпідставно залишилось те, що на спірній земельні ділянці знаходяться електроопори, відносно яких триває процедура оформлення орендних відносин з АТ «Чернігівобленерго», а згідно з рішенням від 06 липня 2004 року земельні ділянки, на яких розміщені опори ПЛ напругою 10 кВ, були передані товариству в оренду строком на 5 років.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_2 чинила перешкоди огляду земельної ділянки спеціалістами землевпорядної організації, що зумовило неможливість проведення призначеної судом експертизи. Вважає, що в основу рішення суд мав покласти висновок експертизи від 03 серпня 2016 року, яким встановлено фактичне користування сторонами земельною ділянкою у розмірі 980 кв м. Наведений висновок виготовлено в ході розгляду справи № 739/1105/15-ц, проте суд першої інстанції не витребував її матеріали за клопотанням позивачки.

У наданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, зазначають, що згідно з наявними у матеріалах справи правовстановлюючими документами за ОСОБА_1 зареєстровано 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 1992 року, в якму відсутня інформація про купівлю господарських будівель Б-1 та В-1. Друга половина житлового будинку є приватизованою квартирою АДРЕСА_2 і належить на праві власності відповідачам. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 указують, що, отримавши право власності на квартиру, отримали і право власності на господарські споруди і приміщення, і для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення інших додаткових юридичних дій.

Відповідачі стверджують, що користуються сараєм Б-1, який збудовано у 1987 році зі сторони їх квартири на території, яка не надавалася для будівництва двохквартирного житлового будинку. Сарай В-1 збудовано ОСОБА_1 біля її частини будинку, обидва сараї відображено в технічному паспорті. У договорі купівлі-продажу зазначено, що ОСОБА_1 має право на 1/2 частину домоволодіння, а не 1/2 частину господарських будівель, отже обидві сторони повинні мати вільний доступ до обох сараїв і користуватися ними.

Указують, що сарай В-1 знаходився на території, яка за висновком експертизи від 24 березня 2017 року передається в користування ОСОБА_1 , зараз на його місці знаходиться самовільно реконструйована господарська будівля, і документів щодо підтвердження власності та законності її будівництва матеріали справи не містять. Літню кухню та гараж, які відповідачка ОСОБА_2 отримала у спадщину від батьків, збудовано в 1989 році на території, яка у встановленому порядку для обслуговування будинку не надавалась.

Звертають увагу суду на те, що відповідно до генерального плану міста інформація щодо прокладення повітряної лінії електромереж на спірній земельній ділянці відсутня. Опори потужністю 10 кВ були перенесені за рахунок автопідприємства і встановлені біля збудованого у 1987 році будинку АДРЕСА_4 в оренду чи власність АТ «Чернігівобленерго» не передавалась. Хоча АТ «Чернігівобленерго» і сплачує орендну плату за певну землю під опорами, проте податкові декларації не містять інформації за поштовими адресами, а ідентифікуються за кадастровими номерами. За відсутності договору оренди землі відсутній також і кадастровий номер.

Указують, що даних про збільшення у законний спосіб площі земельної ділянки з 800 кв м до 980 кв м матеріали справи не містять і, визначивши порядок користування земельною ділянкою, більшою ніж 800 кв м, суд перебрав би на себе функції органу місцевого самоврядування. На земельній ділянці площею 800 кв м відсутні господарські будівлі, належні відповідачам, і ця земельна ділянка надавалася для будівництва двохквартирного житлового будинку. У справі № 739/1105/15-ц призначено та проведено експертизу щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 800 кв м.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно з позовними вимогами сторін, які в ході судового розгляду не змінювалися, сторони просили встановити порядок користування земельною ділянкою розміром 800 кв м, отже визначення судом порядку користування земельною ділянкою розміром більшим, ніж зазначено в обох позовах, буде виходом за межі позовних вимог, що є неприпустимим.

Районний суд визначив можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 800 кв м між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом розподілу, запропонованим висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року № 35-16, яка призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у цивільній справі № 739/1105/15-ц. Послався на те, що варіант розподілу, запропонований у висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 03 серпня 2016 року № 3999/4000/15-24, що призначалася Новгород-Сіверським районним судом у цивільній справі № 739/1105/15-ц, яким встановлено фактичне користування сторонами земельною ділянкою розміром 0,0981 га (980 кв м), не може бути застосований у зв`язку з тим, що зазначений у ньому розмір земельної ділянки не відповідає розміру земельної ділянки, зазначеному у позовних заявах та рішенні виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради від 19 червня 1986 року № 152.

Суд указав на відсутність підстав для врахування можливості у майбутньому надання в оренду енергопостачальному підприємству земельних ділянок біля опор лінії електропередачі, розташованих на спірній земельній ділянці та біля неї, зважаючи на те, що захист права на майбутнє законом не передбачено.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що на підставі рішення Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 19 червня 1986 року № 152 виділено Новгород-Сіверському хлібоприймальному підприємству земельну ділянку площею 800 кв м для будівництва двохквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 17).

Рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради від 17 червня 1988 року дозволено РЕМ перенести електролінію, що проходить всередині жилого кварталу вул. Боженка, та розмістити вздовж проїжджої частини вул. Боженка. Зобов`язати автопарк сплатити роботи по переносу електролінії (т. 1 а.с. 154).

11 листопада 1992 року між Новгород-Сіверським хлібоприймальним підприємством та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого підприємство продало, а позивачка купила 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 9-11). Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 березня 2015 року (т. 1 а.с. 16).

Інша 1/2 частина будинку, яка має статус квартири АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності відповідачам. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по 1/4 частині квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 03 травня 1993 року, а 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2015 року. Право власності відповідачів підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 54, 55, 56).

Належний сторонам житловий будинок розташований на земельній ділянці, що не приватизована та перебуває у комунальній власності органу місцевого самоврядування.

З повідомлення начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області від 25 серпня 2015 року вбачається, що посадовими особам управління проведено позапланову перевірку стосовно законності виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 , під час якої встановлено, що ОСОБА_1 виконані будівельні роботи з будівництва гаражу та господарської будівлі без оформлення дозвільних документів згідно з чинним законодавством. За результатами проведеної перевірки складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та надано припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (т. 2 а.с. 71).

Згідно з довідкою КП Новгород-Сіверське МБТІ від 04 січня 2016 року загальна площа будинку АДРЕСА_1 , яке належало хлібоприймальному підприємству, станом на 03 листопада 1992 року становила: по зовнішнім обмірам 186,2 кв м, по внутрішнім обмірам з верандою 184,5 кв АДРЕСА_5 частини будинку (кв. АДРЕСА_6 ) становить 93,9 кв м, площа кв. № 2 90,6 кв м. При розрахунку часток бралася внутрішня площа будинку без опалювальних очагів 186,1 кв.м + вартість сараїв. Квартира АДРЕСА_6 (площа 93,9 кв.м.) складала 1/2 частку від всього будинку, квартира АДРЕСА_2 (площа 92,2 кв.м) складала 1/2 частку від всього будинку (т. 1 а.с. 62).

Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків від 02 листопада 2016 року, який підписано представником виконавця ПП «Грегер», власником земельної ділянки ОСОБА_2 та представником міської ради ОСОБА_5 , земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0800 га, надана власнику ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На бажання власника земельної ділянки межові знаки не встановлювалися, оскільки межі земельної ділянки чітко визначені в натурі (на місцевості) і проходять по існуючим твердим ознакам, які пред`явлені та передані на зберігання власнику земельної ділянки. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (т. 1 а.с. 19).

12 липня 2017 року комісією у складі начальника відділу ЖКГ, благоустрою, охорони навколишнього природного середовища та інфраструктури Новгород-Сіверської міської ради Сергієнка В.М., головного спеціалісту апарату міської ради архітектора міста Новгород-Сіверської міської ради Сердюка О.В. та заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Новгород-Сіверської міської ради Могильного О.О. у присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з виїздом на місце проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_7 та встановлено, в дворі будинку АДРЕСА_1 мешканці кв. АДРЕСА_6 огородили територію біля зовнішньої стіни кв. АДРЕСА_2 , яка має віконний проріз для випасання свійських тварин, про що складено відповідний акт (т. 1 а.с. 60).

31 липня 2017 року комісією у тому ж складі в присутності ОСОБА_2 з виїздом на місце проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_7 та встановлено, в дворі будинку АДРЕСА_1 мешканці кв. АДРЕСА_6 огородили територію біля зовнішньої стіни кв. АДРЕСА_2 , яка має віконний проріз для випасання свійських тварин. Огорожа не має постійної (капітальної) основи та на 18 сантиметрів від закладеного вікна, яке являється уявною лінією розподілу між двома квартирами будинку АДРЕСА_1 , заходить на зовнішню огороджувальну конструкцію квартири АДРЕСА_2 , що засвідчено відповідним актом (т. 1 а.с. 61).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 16 вересня 2016 року у справі № 739/1105/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за другим варіантом висновку земельно-технічної експертизи: ОСОБА_1 виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 кв.м, з них під будинком 112 кв.м, під будівлями 47,3 кв.м, під двором 331,2 кв.м. ОСОБА_2 виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 кв.м, з них під будинком 112 кв.м, під будівлями 66,7 кв.м, під двором 311,8 кв.м. Зобов`язано власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 перенести дерев`яну вбиральню та вигрібну яму на інше місце відповідно до санітарних норм.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року рішення Новгород-Сіверського районного суду від 16 вересня 2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. З мотивів рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що, вирішуючи спір, районний суд не звернув увагу на те, що дані про збільшення у законний спосіб земельної ділянки з 800 кв м до 980 кв м по АДРЕСА_1 у матеріалах справи відсутні, тому, визначивши порядок користування земельною ділянкою більшою ніж 800 кв м, суд перебрав на себе функції органу місцевого самоврядування. Також районний суд не врахував наявність співвласника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , чим порушив права останнього на користування частиною земельної ділянки, яка належить йому в силу ст. 120 ЗК України (т. 1 а.с. 139-143).

В рамках наведеної справи ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2016 року призначено повторну земельно-технічну експертизу.

За висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи № 35-16 від 24 березня 2017 року запропоновано один можливий варіант порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками даного домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема, ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка площею 0,0400 га, в тому числі: під житловим будинком 0,0110 га, під господарською будівлею 0,0049 га, під прибудинковою територією 0,0241 га; ОСОБА_2 пропонується земельна ділянка площею 0,0400 га, в тому числі: під житловим будинком 0,0111 га, під господарською будівлею 0,0001 га, під прибудинковою територією 0,0288 га (т. 1 а.с. 44-51).

Постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 залишено без змін (т. 2 а.с. 83-92).

Листом від 30 березня 2020 року секретар Новгород-Сіверської міської ради повідомив ОСОБА_2 про те, що земельна ділянка під опорою повітряної лінії електропередач, яка знаходиться біля житлового будинку по АДРЕСА_1 , в оренду АТ «Чернігівобленерго» не передавалася (т. 1 а.с. 155).

В іншому листі Новгород-Сіверської міської ради від 19 травня 2020 року, адресованому на ім`я ОСОБА_2 , наявна інформація про те, що відповідно до генерального плану м. Новгород-Сіверський на території, вказаній у заяві, планувалася індивідуальна забудова. Інформація про прокладання повітряної лінії електропередачі потужністю 10 кВт на вказаній у заяві території в генеральному плані міста відсутня. Детальний план території на вказану у заяві територію не розроблявся (т. 1 а.с. 174).

03 червня 2020 року складено акт обстеження прилеглої території до будинку АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 11-12). Комісія, розглянувши топографо-геодезичну зйомку міста та оглянувши територію біля будинку, підтвердила існування повітряної лінії електропередачі напругою 10 кВ. У зв`язку з тим, що залізобетонна опора з підкосом повітряної лінії електропередачі встановлена біля кута частини будинку, належного ОСОБА_1 , повітряна лінія електропередачі проходить повз дві зовнішні вертикальні огороджувальні конструкції частини будинку, належної ОСОБА_1 , та вимірювання відстаней стосовно частини будинку, належної ОСОБА_1 , здійснювалося до кута будинку. Відстань від залізобетонної опори до підкосу залізобетонної опори становить 2,34 м.

Відповідна до листа АТ «Чернігівобленерго» від 23 грудня 2020 року повітряна лінія 10 кВ «Н-Сіверський ПМК-212», опори 10 кВ якої розташовані поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , збудована в 1972 році. В зв`язку з великою кількістю об`єктів енергетики в Чернігівській області, які потребують виконання значних обсягів землевпорядних робіт та документального оформлення права користування чи власності на земельні ділянки під ними, процес укладення договорів оренди земельних ділянок під опорами 10 кВ повітряної лінії «Н-Сіверський-ПМК-212» триває. На даний час АТ «Чернігівобленерго» користується земельними ділянками під опорами повітряної лінії 10 кВ «Н-Сіверський-ПМК-212» та сплачує кошти за користування до бюджету Новгород-Сіверської міської ради (т. 2 а.с. 151).

Листом секретаря Новгород-Сіверської міської ради від 04 червня 2021 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що міською радою земельна ділянка підопорою електромереж 10 кВт, яка розташована біля житлового будинку по АДРЕСА_1 , у власність або у користування АТ «Чернігівобленерго» не передавалася. Рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою у власність або у користування на вищевказану земельну ділянку Новгород-Сіверською міською радою не приймалося (т. 3 а.с. 34).

Звернувшись з позовом, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили встановити порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв м по АДРЕСА_1 між ними, як співвласниками домоволодіння за вказаною адресою відповідно до їх часток у праві власності.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що спільна часткова власність це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі

За змістом ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення як первісного, так і зустрічного позовів, зважаючи на таке.

За матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому Новгород-Сіверської міської ради від 19 червня 1986 року № 152 Новгород-Сіверському хлібоприймальному підприємству виділено земельну ділянку площею 800 кв м для будівництва двоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

11 листопада 1992 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у Новгород-Сіверського хлібоприймального підприємства 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Інша 1/2 частина будинку, яка має статус квартири АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності відповідачам, зокрема, ОСОБА_2 є власником 3/4 частин квартири, а ОСОБА_3 1/4 частини.

Належний сторонам житловий будинок розташований на земельній ділянці, що не приватизована у перебуває у комунальній власності органу місцевого самоврядування.

Спір між співвласниками будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 був предметом судового розгляду у справі № 739/1105/15-ц. У рамках розгляду цієї цивільної справи судами першої та апеляційної інстанцій призначалися судові земельно-технічні експертизи.

У висновку експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року, яку призначено ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2016 року, зазначено, що згідно з рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 19 червня 1986 року хлібоприймальному підприємству виділено земельну ділянку площею 800 кв м. Відповідно до технічного паспорту МБТІ від 15 листопада 1992 року площа земельної ділянки становила 900 кв м. Згідно зі схемою зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 площа фактичного землекористування становить 0,0981 га або 981 кв м. Експерт припустила, що збільшення площі земельної ділянки відбулось за рахунок більш точного обміру (за допомогою геодезичних електронних приладів).

Скасовуючи рішення Новгород-Сіверського районного суду від 16 вересня 2016 року, апеляційний суд зазначив, що поза увагою районного суду залишилось те, що в матеріалах справи відсутні дані щодо збільшення розміру земельної ділянки по АДРЕСА_1 з 800 кв м до 980 кв м у законний спосіб. Суд апеляційної інстанції указав, що, визначивши порядок користування земельною ділянкою площею 980 кв м, районний суд перебрав на себе функції органу місцевого самоврядування, який рішення про передачу земельної ділянки під домоволодіння у такому розмірі не приймав.

І ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили встановити порядок користування земельною ділянкою розміром 800 кв м. Ділянка у такому розмірі виділялась рішенням виконкому Новгород-Сіверської міської ради від 19 червня 1986 року № 152 Новгород-Сіверському хлібоприймальному підприємству для будівництва двоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , співвласниками якого на час вирішення даного спору є сторони. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками нерухомості лише в тому розмірі, який рахується за садибою відповідно до наведеного рішення органу місцевого самоврядування.

Встановлення порядку користування земельною ділянкою розміром більшим, ніж зазначено у рішенні виконкому Новгород-Сіверської міської ради від 19 червня 1986 року № 152, призведе не лише до виходу за межі заявлених позовних вимог, а і дозволить сторонам набути у користування землю, яка їм у встановленому порядку не передавалась, що суперечить нормам земельного законодавства. Отже апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність вирішення цього спору з урахуванням експертного висновку від 03 серпня 2016 року, наявного в матеріалах справи № 739/1105/15-ц, оскільки ним (висновком) встановлено порядок користування сторонами земельною ділянкою розміром 980 кв м, тобто за фактичним користуванням, без урахування інформації, наявної у правовстановлюючих документах, щодо розміру землі.

Колегія суддів погоджується із запропонованим експертом у висновку за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року у цивільній справі № 739/1105/15-ц варіантом користування земельною ділянкою з огляду на те, що його зазначено як єдиний можливий відповідно до часток співвласників. З висновку вбачається, що експертом враховано витяги обох сторін з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо часток у власності та технічний паспорт МБТІ.

Апеляційний суд, призначаючи експертизу, ставив експерту питання можливості визначення порядку користування земельною ділянкою мешканцям будинку по АДРЕСА_1 та обслуговування житлового будинку та інших об`єктів нерухомості, що розташовані на земельній ділянці. Таким чином, складаючи висновок та визначаючи порядок користування земельною ділянкою, експерт враховував і наявність на ній господарських будівель і споруд у обох сторін. Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про неврахування наявності у власності обох сторін господарських будівель. За матеріалами справи не встановлено, що на земельній ділянці, яка виділена у користування ОСОБА_1 , розташовано господарські будівлі, належні відповідачам, або навпаки, і що позивачка за результатами розгляду цієї справи позбавлена можливості їх використання.

З листів від 30 березня 2020 року та від 19 травня 2020 року Новгород-Сіверської міської ради вбачається, що земельна ділянка під опорою повітряної лінії електропередач, яка знаходиться біля житлового будинку по АДРЕСА_1 , в оренду АТ «Чернігівобленерго» не передавалася, відповідно до генерального плану м. Новгород-Сіверський на території, вказаній у заяві, планувалася індивідуальна забудова. Інформація про прокладання повітряної лінії електропередачі потужністю 10 кВ на вказаній у заяві території в генеральному плані міста відсутня. Детальний план території на вказану у заяві територію не розроблявся. Договір оренди земельної ділянки під опорами за адресою АДРЕСА_1 з АТ «Чернігівобленерго» не укладався. Отже твердження ОСОБА_1 про безпідставність неврахування експертом, а в подальшому судом при визначенні порядку користування земельною ділянкою наявності на ній ліній електропередач і відповідно охоронних зон, не підтверджуються матеріалами даної справи.

Є хибними доводи апеляційної скарги про те, що експертним висновком порушено права іншого співвласника квартири ОСОБА_3 , оскільки частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом складають 1/2 частину у будинку. Експертизою визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників будинку по 1/2. Незалучення ОСОБА_3 , як особи, що є співвласником будинку, відповідачем до участі у розгляді справи № 739/1105/15-ц, в рамках якої проведено додаткову земельно-технічну експертизу, яку покладено в основу цього судового рішення, стало підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Являється довільним тлумаченням правових норм посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачі, будучи власниками квартири, не мають право користування земельною ділянкою, оскільки рішенням виконкому Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 19 червня 1986 року № 152 Новгород-Сіверському хлібоприймальному підприємству виділялась земельна ділянка для будівництва саме двохквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , співвласниками якого наразі є сторони.

Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2023 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко