Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2364/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., розглянувши позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг та компенсації щодо збитків репутації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг та компенсації щодо збитків репутації.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що вона подана з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Право на доступ до суду є невід`ємною складовою права на справедливий суд, передбачений частиною першою статті 6 Конвенції.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно-правових відносин, якщо інший порядок їх розгляду не передбачено законом.

При визначенні предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у порядку якого розглядається визначена категорія справ.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що спірні відносини виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є фізичними особами підприємцями.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 20 ГПК України містить перелік справ, які розглядають господарські суди у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду дотримується правової позиції, що викладена нею у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, згідно якої відповідно до частин першої, другої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(п.7.11). Правила ж виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає (п.7.12).

Таким чином, господарські суди, з огляду на ст. 20 ГПК України, мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, у яких сторонами є фізичні особи, які на дату подання позову мають статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг та компенсації щодо збитків репутації, не підлягає розгляду місцевим судом загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, суд вважає, що даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Статтями 4 та 5 ГПК України передбачено право особи на звернення до господарського суду та способи судового захисту.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються матеріали (ст. 186 ЦПК України). Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

Отже, у відкритті провадження по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг та компенсації щодо збитків репутації слід відмовити, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. При цьому, слід роз`яснити право звернення з даним позовом до господарського суду, відповідно до положень ГПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ГПК України, ст.ст. 4, 5, 19, 186, 353, 354 ЦПК України суддя, -

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг та компенсації щодо збитків репутації відмовити.

Роз`яснити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 право звернення з даним позовом до господарського суду, відповідно до ГПК України.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Н. М. Кондрацька