справа № 179/737/23
провадження № 2/179/259/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2023 року смт. Магдалинівка
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Чорної А.О.,
за участі секретаря судового засідання Хорольської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05.10.2018 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/465928, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 63 668,22 грн.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору.
28.05.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 114/2-34, згідно якого позивач набув статусу нового кредитору та отримав право грошової вимоги і до ОСОБА_1 .
Відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що порушує взяті на нього договірні зобов`язання.
Станом на дату відступлення права вимоги 28.05.2020 року заборгованість Відповідача перед позивачем становила 85 858,86 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 52 019,03 грн., заборгованість за відсотками 14 943,85 грн., заборгованість за пенею 18 895,98 грн.
06.10.2022 року Відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.
У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 85 858,86 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 52 019,03 грн., заборгованості за відсотками 14 943,85 грн., заборгованості за пенею 18 895,98 грн.
Ухвалою судді від 26.04.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 05.10.2018 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/465928, відповідно до умов якого, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 63 668,22 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути використану суму в строк до 05.10.2021 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35.3 %. (а.с. 6-13)
Повернення кредиту згідно п.1.1.5. Договору про надання банківських послуг у сфері страхування та графіку погашення кредиту (додаток № 1 до договору) передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів на погашення тіла кредиту і процентів до 05 числа кожного місяця.
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору.
28.05.2020 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-34, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Кредитним договором № 014/380805/82/465928від 05.10.2018 р., що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (а.с. 23-29)
Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до ОСОБА_1 , а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив такі права.
Станом на дату відступлення права вимоги 28.05.2020 року заборгованість Відповідача перед позивачем становила 85 858,86 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 52 019,03 грн., заборгованість за відсотками 14 943,85 грн., заборгованість за пенею 18 895,98 грн. (а.с. 29)
Відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 28.05.2020 року № 114/2-34, права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу. (п. 2.3. договору відступлення права вимоги).
З наведеного суд приходить до висновку про те, що позивач отримав право вимоги грошових коштів з відповідача за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.
Згідно ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги - яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична, особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно ч.1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Верховний суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018 року, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором зробив правовий висновок, що статтями 1050,1054ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.
Згідно п.1.1. Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором.
Відповідно до п. 2.2. кредитного договору проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь час користування кредитом, включаючи день надання кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році.
Пунктом 10.1. Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. До регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України.
За прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов`язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов`язання включно (п. 10.3. кредитного договору).
У пункті 10.5. кредитного договору сторони також погодили, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят (70) років.
Пунктом 12.1. кредитного договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печаткою кредитора і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до договору зобов`язань.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору.
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З наведеного вбачається, що сторони у договорі погодили що договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань, та, як наслідок, передбачають нарахування кредитором відсотків за користування кредитом, інших платежів та штрафних санкцій.
Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Надані позивачем виписки за картковими рахунками позичальника та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 16-22) підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.05.2021 року № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689св21.
Із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що станом на дату відступлення права вимоги 28.05.2020 року заборгованість Відповідача перед позивачем становила 85 858,86 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 52 019,03 грн., заборгованість за відсотками 14 943,85 грн., заборгованість за пенею 18 895,98 грн. (а.с. 21-22, 29)
Дана заборгованість підтверджується також банківськими виписками з рахунку позичальника (а.с. 16 - 20).
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до приписів цивільного процесуального закону докази у процесі мають відповідати певним критеріям. Зокрема докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК), допустимими, тобто такими, що підтверджують певні обставини справи, які за законом не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.79 ЦПК), достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(ст.79 ЦПК) та достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК).
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оскільки відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, зобов`язання за вказаним кредитним договором в установлений строк не виконала ні первісному, ні новому кредитору, сума заборгованості визначена на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовано, тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, пені.
Так, частинами 1 та 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 134, 137, 141, 211, 247, 263-265, 279, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 014/380805/82/465928 від 05.10.2018 р. у розмірі 85 858,86 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 52 019,03 грн., заборгованості за відсотками 14 943,85 грн., заборгованості за пенею 18 895,98 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684 гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя А.О. Чорна