Провадження № 2/761/4565/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Метлайф» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договорами страхування в сумі 42 698,00 грн.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 22.01.2018 року між сторонами були укладені договори страхування, що підтверджується полісами №100483899 та №100483900.

Як зазначає позивач, 08.12.2021 року стався нещасний випадок, позивач проходив лікування з діагнозом «виразка ЦДПК з кровотечею F-2С» після чого відбулось операційне втручання по припіканню язви.

Так як зазначений випадок є страховим, 09.12.2021 року позивач повідомив страхову компанію про настання такої події, проте отримав відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки цей випадок не підпадає під дію договору як страховий.

Однак позивач не погоджується з відмовою страхової компанії та вважає, що йому мало бути виплачено 50 000,00 грн. страхового відшкодування, тому для захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

Крім того позивач зазначає, що він вирішив достроково припинити дію договору №100483899 та №100483900 після чого за полісом №100483899 позивачу було здійснено виплату викупної суми у розмірі 4 288,00 грн., негарантованого бонусу 598,00 грн. та накопиченої суми спеціального інвестиційного фонду 2 197,00 грн.

03.03.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в яких він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог оскільки ним в повному обсязі виконані умови договорів. Як зазначає представник, оперативне втручання ОСОБА_1 сталося не внаслідок нещасного випадку, а внаслідок виразкової хвороби шлунку, яка спричинила необхідність госпіталізації та оперативне втручання. Вказаний випадок не підпадав під перелік хвороб, які визначені Правилами страхування, тому у виплаті страхового відшкодування було відмовлено.

В той же час представник визнає ту обставину, що між сторонами було укладено договори добровільного страхування у формі страхових полісів №100483899 та №100483900, які припинені з ініціативи страхувальника.

Коефіцієнт та розміри викупної суми вказані в додатку до страхового полісу №100483899 та оскільки кількість повних років надання страхових послуг позивачу становило 4 роки, розмір викупної суми, яка мала бути виплачена позивачу у зв`язку з припиненням дії договору страхування життя, оформленого вказаним полісом дорівнювала 4 288,00 грн. Додатково позивач отримав негарантований бонус, що був напокичений за зазначеним полісом в сумі 598,00 грн., а також виплату зі Спеціального інвестиційного фонду в сумі 2 197,00 грн. за вирахуванням податку, який встановлений Податковим кодексом України та військового збору в розмірі 1,5% від суми виплати. Тобто загальна сума, яка підлягала виплаті позивачу становила 5 702,00 грн., яка була отримана позивачем 09.02.2022 року.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в її відсутність

А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, вислухавши позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Закон України «Про страхування» регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Стаття 1 Закону України «Про страхування» визначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Стаття 4 Закону України «Про страхування» визначає, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані:

з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування);

з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

В той же час стаття 5 Закону України «Про страхування» визначає, що страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Стаття 6 Закону України «Про страхування» визначає, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.

Як передбачено статтею 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст.16 Закону України «Про страхування»).

Як встановлено судом, 22.01.2018 року між сторонами був укладений Договір страхування що підтверджується копією страхового полісу №100483899.

Як зазначено в полісі, цей страховий поліс посвідчує факт укладення договору страхування і разом із заявою №95045747 про укладення Договору довгострокового страхування життя, Правилами страхування, Програмами страхування, будь-якими іншими додатковими угодами між страховиком і страхувальником, а також будь-якими заявами, деклараціями та додатками складає Договір страхування.

За умовами зазначеного договору був застрахований ОСОБА_1 в період з 22.01.2018 року по 22.01.2035 року на випадок смерті або дожиття із визначеною страховою сумою 75 234,00 грн. та річною страховою премією 6 292,00 грн. В подальшому страхова премія була збільшена до 8 342,00 грн., зменшена страхова сума на випадок дожиття в розмірі 75 234,00 грн. та збільшена страхова сума на випадок смерті до 100 103,00 грн. Крім того, страхова сума включає суму інвестиційного доходу у розмірі 4% річних.

З додатку до страхового полісу вбачається, що у випадку дострокового припинення дії Договору, Страховик виплачує Страхувальнику викупну суму та за чотири повних років надання страхових послуг викупна сума становить 4 288,00 грн.

Крім того, 22.01.2018 року між сторонами був укладений договір страхування, що підтверджується копією страхового полісу №100483900. За умовами договору одним із страхових ризиків визначено страхування на випадок критичного захворювання (7 хвороб/станів).

Як зазначено в полісі, цей страховий поліс посвідчує факт укладення договору страхування і разом із заявою №95045748 про укладення Договору довгострокового страхування життя, Правилами страхування, Програмами страхування, будь-якими іншими додатковими угодами між страховиком і страхувальником, а також будь-якими заявами, деклараціями та додатками складає Договір страхування.

Згідно з пунктом 2.1.2 Додатку 1-20 до Правил страхування, перелік включає такі захворювання: рак, перший інфаркт міокарда, інсульт, коронарне шунтування, ниркова недостатність, сліпота (втрата зору), трансплантація життєво важливих органів.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що 08.12.2021 року стався нещасний випадок, позивач проходив лікування з діагнозом «виразка ЦДПК з кровотечею F-2С» після чого відбулось операційне втручання по припіканню язви і вказана хвороба підпадає під ознаки страхового випадку, тому відповідач має здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн.

Як вбачається з виписки №24403 із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_1 в період часу з 08.12.2021 року по 12.12.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «виразка ЦДПК з кровотечею F-2С».

09.12.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхової виплати, оскільки він був госпіталізований до медичного закладу та йому було проведено оперативне втручання.

Проте листом від 14.12.2022 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні страхової виплати оскільки заявлена позивачем подія не є страховим випадком за програмою страхування додаткових ризиків «Страхування на випадок хірургічного втручання та/або госпіталізації внаслідок нещасного випадку».

Стаття 25 Закону України «Про страхування» визначає, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Судом не встановлено, що «виразка ЦДПК з кровотечею F-2С» відноситься до переліку зазначених в договорі 7 хвороб, тому суд приходить до висновку, що відповідачем у відповідності до умов договору відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

31.01.2022 року позивач подав відповідачу заяву про відмову від договору страхування №100483899 та №100483900 - просив достроково припинити дію договорів та просив повернути належну йому суму.

Стаття 28 Закону України «Про страхування» визначає, що у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя.

Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума.

Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід`ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми.

10.02.2022 року позивачу було перераховано 5 702,00 грн., що підтверджується копією квитанції.

Позивач не заперечував отримання зазначеної суми.

Під час слухання справи судом встановлено, що за умовами договору передбачено сплату позивачу викупної суми за повні чотири роки надання страхових послуг в сумі 4 288,00 грн., таким чином відповідачем умови договору виконані в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76-81, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Метлайф» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула