Провадження №: 2/755/1422/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Стрижеуса В.А.,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Яценюк Л.П.,

розглянувши у підготовчому засіданні приміщення суду в м. Києві клопотання представників сторін заявлені в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про приєднання до матеріалів справи Управління ЖКХ Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб.

14.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив у якій містяться клопотання представника позивача про виклик свідка ОСОБА_2 та витребування від Державного архіву м. Києва Рішення №293 виконавчого комітету Дніпровської районної ради депутатів трудящих від 10.06.1974 року §1 «Про надання житлової площі робітникам та службовцям Київського комбінату хімічного волокна».

В підготовчому засіданні представник позивача підтримав власні клопотання пояснивши, що свідок може спростувати твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, а рішення виконавчого комітету позивач не має можливості отримати самостійно. При цьому, представник заперечує щодо задоволення клопотання представника відповідача про приєднання доказів посилаючись на те, що відповідачем порушений строк подання таких доказів до суду.

Представник відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в підготовчому засіданні підтримала вимоги власного клопотання про приєднання доказів і не має заперечень з приводу задоволення клопотань сторони позивача.

Суд, вивчивши заявлені клопотання представників сторін, вислухавши пояснення учасників підготовчого засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що клопотання представника позивача та представника відповідача підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Стосовно подання представником відповідача доказів після подання ним відзиву на позовну заяву, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішенням ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

З огляду на те, що докази, які сторона відповідача має бажання приєднати до матеріалів справи, об`єктивно виникли після направлення до суду відзиву на позовну заяву, причини неподання відповідачем доказів разом з відзивом є об`єктивно поважними.

Ураховуючи наведене, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідну практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання представника відповідача, оскільки таке сприятиме дотриманню принципів доступу до правосуддя і уникненню надмірного формалізму при здійсненні права на справедливий суд.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Поскільки сторона позивача обмежена у можливості отримати докази самостійно, у зв`язку із наявною конфіденційністю інформації, а також з огляду на те, що кожна сторона має право доводити перед судом належність доказів, ураховуючи при цьому принципи змагальності і строки розгляду справ, з метою повного та всебічного розгляду справи і правильного встановлення всіх її обставин клопотання представника позивача про витребування доказів слід задовольнити. На переконання суду, наявність витребуваних матеріалів сприятиме повному та всебічному розгляду справи, встановленню всіх її обставин та ухваленню законного рішення.

За змістом ст.ст. 90, 91 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

З метою дотримання принципу змагальності сторін, надання учасникам справи можливості обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника позивача про виклик свідка.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 76, 77, 83, 84, 90, 91, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про приєднання до матеріалів справи документів поданих до суду 20.01.2023 року - задовольнити.

Приєднати до матеріалів справи та прийняти до розгляду документи подані до суду представником відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 20.01.2023 року.

Клопотання представника позивача про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати від Державного архіву м. Києва належним чином засвідчену копію Рішення №293 виконавчого комітету Дніпровської районної ради депутатів трудящих від 10.06.1974 року §1 «Про надання житлової площі робітникам та службовцям Київського комбінату хімічного волокна».

Клопотання представника позивача про виклик свідка - задовольнити.

Викликати в судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_2 .

Суд попереджає свідка ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 29.06.2023 року.

Суддя -