справа № 462/306/21
УХВАЛА

30 травня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання боргових зобов`язань спільними сумісними зобов`язаннями, що виникли за час шлюбу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив визнати боргові зобов`язання, які виникли із договорів позики на загальну суму 26 000 (двадцять шість тисяч) грн. 00 коп. та 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, укладених ним в інтересах сім`ї, спільними сумісними зобов`язаннями, що виникли за час шлюбу і поділити заборгованість у рівних частках між ними.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.12.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вказаній цивільній справі відмовлено.

24.12.2021 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова задоволено клопотання відповідача та призначено у справі технічну експертизу докуменртів, а саме експертизу давності виконання розписок, наданих ОСОБА_1 позикодавцям ОСОБА_4 від 22.11.2013 р. та ОСОБА_3 від 22.10.2012 р. Проведення вказаної експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 54.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.03.2022 року поновлено провадження у справі у зв`язку із поверненням матеріалів справи з експертної установи без виконання ухвали суду 24.12.2021 року за відсутності експертів для проведення виду експертизи та призначено судове засідання для розгляду справи.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.04.2022 задоволено клопотання відповідача та її захисника про повернення до підготовчого судового засідання та призначено підготовче судове засідання.

27.05.2022 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката

Чернявської Г.П. та ухвалою суду призначено у справі технічну експертизу документів, а саме експертизу давності виконання розписок, наданих ОСОБА_1 позикодавцям

ОСОБА_4 від 22.11.2013 р. та ОСОБА_3 від 22.10.2012 р. Проведення технічної експертизи документів, а саме експертизи давності виконання розписок доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр», щоза адресою: 01601, м. Київ, провулок Рильський, 10, офіс 14.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.12.2022 року апеляційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 27 травня 2022 року без змін.

Матеріали цивільної справи № 462/306/21 скеровано Товариству з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр» для проведення експертизи.

23.01.2023 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду письмову заяву, в якій просить позовну заяву за його позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання боргових зобов`язань спільними сумісними зобов`язаннями, що виникли за час шлюбу залишити без розгляду.

Також сторонами у справі подано до суду письмові заяви про витребування вказаної справи із експертної установи для вирішення питання залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

05.05.2023 року матеріали цивільної справи № 462/306/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання боргових зобов`язань спільними сумісними зобов`язаннями, що виникли за час шлюбу повернуто на адресу суду та ухвалою судді від 08.05.2023 року поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19.05.2023 року.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання, в тому числі шляхом телефонограми, в судове засідання не з`явився, із врахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, на виклик суду не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд заяви ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду за її відсутності, поруч з цим відповідачем також подано клопотання про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання у справі, в таке не з`явились, про причини неявки суд не повідомлено.

Положенням ч. 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведеного, беручи до уваги положення ст. 211, 223 ЦПК України, враховуючи, що неявка згаданих учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності тих учасників справи, які не з`явились у судове засідання.

Дослідивши клопотання відповідача ОСОБА_2 про відшкодування понесених нею в ході розгляду справи витрат на правничу допомогу, оглянувши матеріали справи №462/306/21 та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.05.2023 року позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання боргових зобов`язань спільними сумісними зобов`язаннями, що виникли за час шлюбу залишено без розгляду.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно поданого клопотання відповідачем заявлено вимогу про стягнення із позивача ОСОБА_1 понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 16 000 грн, на підтвердження чого долучено договір про надання правової допомоги від 09.08.2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Чернявською Г.П. в межах розгляду цивільної справи 462/306/21, акт про надання правової допомоги від 27.05.2022 року згідно договору від 09.08.2021 року, відповідно до якого загальна вартість наданих видів правової допомоги становить 10 000,00 грн, квитанцію від 27.05.2022 року про здійснення ОСОБА_2 оплати на суму 10 000 грн та акт про надання правової допомоги від 12.01.2023 року та товарний чек від 12.01.2023 року на суму 6 000 грн.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно наведеної у постанові Верховного суду від 26.09.2018 року у справі № 462/312/16-ц правової позиції, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У відповідності до п.38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, саме відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У своєму клопотанні про відшкодування витрат на правову допомогу відповідач покликається на неправомірність позовних вимог та те, що позивач відмовився від позову та проведення експертизи, разом з тим відповідачем жодним чином не доведено недобросовісність дій позивача, зокрема в чому полягає заздалегідь неправомірність та необґрунтованість пред`явленого позивачем позову чи наявність у нього умислу як у недобросовісного позивача на порушення прав та інтересів відповідача та у випадку наявності такого, доказів на підтвердження такого порушення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності та звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, саме по собі звернення до суду із позовом чи подання надалі заяви про залишення такого без розгляду не може свідчити про необгрунтованість дій чи зловживання процесуальними правами позивачем, оскільки звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача безумовного доступу до правосуддя, незалежно від обгрунтованості позову, гарантованим Конституцією України та не містить обмежень в його реалізації.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

В ході розгляду вказаної справи стороною відповідача не заявлялось про допущення позивачем зловживання процесуальними правами, судом також не встановлювалось зловживання процесуальними правами з боку позивача та застосовувалось будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами.

Враховуючи викладене, за відсутності доведеності відповідачем обставин щодо зловживання позивачем своїми правами шляхом звернення до суду із неправомірним позовом, зважаючи на те, що саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, суд приходить до висновку, що вимога відповідача щодо компенсації витрат, понесених на правову допомогу в ході розгляду цивільної справи

№ 462/306/21, є необгрунтованою та до задоволення не підлягає, відтак у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 258-261, 270 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання боргових зобов`язань спільними сумісними зобов`язаннями, що виникли за час шлюбу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали у справі № 462/306/21

Суддя: Б.М.Гедз