СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2718/23
ун. № 759/6146/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023р. представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача кошти у розмірі 5 883,93 доларів США згідно з договором позики від 25.03.2020р. на суму 4 237,00 доларів США, з яких 5 431,65 доларів США; 452,28 доларів США - 3%річних та витрати на правничу допомогу.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 на 1/3 частку чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер нерухомого майна: 00, та накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 земельну ділянку, кадастровий номер :05:008:0076 (реєстраційний номер нерухомого майна 14); частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер нерухомого майна 00; 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер 35279930).

В обгрунтування посилався на те, що 25.03.2020р. ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти. Строк повернення коштів за договором - до 30.05.2020р. Позивачем було направлено претензію про повернення грошових коштів за договором позики від 25.03.2020р. на адресу відповідача. У вказані терміни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як солідарний боржник, сторони перебувають у шлюбі, оскільки укладаючи договір позики, інший у шлюбі несе таку саму відповідальність перед кредитором, незалежно від того, хто є позичальником, не повернули позичених коштів та ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом порушених прав з позовною заявою. Просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказане майно, з огляду на те, що у разі задоволення позову підлягатимуть стягненню грошові кошти у розмірі 5 890,00 доларів США, і ці кошти можуть бути отримані також за рахунок належного відповідачам майна. У разі не накладення арешту на майно відповідачів, останні зможуть вчиняти дії, пов`язані з реалізацією цього майна.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи 25.03.2020р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики.

Відповідно до п. 1 вказаного договору позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти у сумі 122 900,00 грн., що є еквівалентом 4 237,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 4 237,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент повернення грошових коштів та відсотки, не пізніше 30.05.2020р.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_4

Згідно п.1, 2ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Виходячи з предмету позову, обставин справи, суд вважає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній цивільній справі, а тому приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову і знаходить співмірним із заявленими позовними вимогами такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності.

В іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко