Справа № 405/7113/19
Номер провадження 2/404/511/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілони Володимирівни, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , у вересні 2019 року звернулась до суду з позовом про визнання частково недійсним, в частині покупця, договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілоною Володимирівною за № 240 від 02 квітня 2013 року; визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покупцем за договором купівлі-продажу квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілоною Володимирівною за № 240 від 02 квітня 2013 року. В обґрунтування позову зазначила, що 02 квітня 2013 року між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко І.В. за № 240. Продаж квартири за домовленістю сторін вчинявся за 194942,00 грн. Позивач зазначає, що хоча покупцем за даним договором виступала ОСОБА_2 , яка є донькою останньої, фактичним покупцем була ОСОБА_1 . Підставами для укладання такого договору було те, що позивач мала намір забезпечити свою дочку ОСОБА_2 разом з дітьми (онуками), але домовилась з дочкою в подальшому про укладення договору дарування квартири на своє ім`я. Проте, ОСОБА_2 дану домовленість не виконала, хоча й була формально вписана в договір як покупець. Зокрема свої особисті кошти в сумі 194942,00 грн. позивач передала ОСОБА_3 безпосередньо сама при укладанні договору купівлі-продажу від 02.04.2013 року. Так, згідно довіреності від 06.04.2011 року позивач уповноважила ОСОБА_2 на право розпорядження коштами на вкладному (депозитному рахунку) № 3000 в Акціонерному товаристві «УкрСиббанк». 01.04.2013 року згідно довіреності ОСОБА_2 отримала в Акціонерному товаристві «УкрСиббанк» кошти по депозитному вкладу № 3000 ОСОБА_1 в сумі 34000,00 доларів США, що еквівалентно 271762,00 грн. та передала позивачеві. Після укладання договору купівлі-продажу позивач почала проживати в даній квартирі, зареєструвалась в спірну квартиру 23.04.2019 року, де продовжує проживати до теперішнього часу, та нести всі витрати по утриманню квартири як власник, належно та своєчасно сплачує експлуатаційні та комунальні платежі. У той час, як відповідач ОСОБА_2 не проживає та не була ніколи прописаною за цією адресою. Позивач зазначає, що коштів на придбання квартири її дочка не мала, на момент укладання договору працювала на мінімальну заробітну плату. Також у неї не було достатніх заощаджень для придбання квартири. Отже зазначає, що саме позивач виступила покупцем квартири за адресою вказаною у договорі, сплативши при цьому кошти в розмірі, які визнані продавцем достатніми щодо вартості квартири.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 січня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілони Володимирівни, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, передано на розгляд до Кіровського районного суду міста Кіровограда ( том 1, а.с.78-81).

Відповідно до статті 32 Цивільногопроцесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншогов порядку, встановленомустаттею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 405/2998/23, номер провадження 2/404/1040/23між суддями для її розгляду визначено суддюКулінка Л.Д.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 березня 2020 року прийнято з Ленінського районного суду міста Кіровограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілони Володимирівни, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, до розгляду. Здійснено розгляд справи зі стадії підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (том 1, а.с.94-95).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 квітня 2020 року залучено до участі у справі ОСОБА_4 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Залучено до участі у справі ОСОБА_5 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Підготовче засідання відкладено (том 1, а.с.124-125).

Через канцелярію суду від ОСОБА_4 надано пояснення щодо позову (вх. № 19209 від 28.05.2020 року) в яких останній зазначає, що 07.09.1991 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який наразі розірвано. Зазначає, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ними накопичені певні заощадження. Вказав, що постійно працював та мав стабільній дохід. Крім того, у шлюбі було придбано вантажний автомобіль, яким він здійснював перевезення товарів за кордон. Тобто мав, хоч і не офіційний, проте додатковий заробіток. Позивач - ОСОБА_2 працювала на мінімальну заробітну плату, але подружжя знаходило можливість заощаджувати певні кошти, сума яких на момент придбання квартири сягала 7300 доларів США. У шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 , а тому з метою забезпечення сина житлом, та маючи певну суму коштів, останніми було вирішено придбати квартиру. Після тривалих пошуків житла, як зазначає третя особа, вони нарешті вирішили придбати квартиру АДРЕСА_2 , однак оскільки не вистачало коштів, ОСОБА_4 взяв у свого брата ОСОБА_7 в борг 18000 доларів США. Тривалий час з відповідачем ОСОБА_2 жили в злагоді та мали спільні цілі щодо подружнього життя та виховання сина, покупцем за вказаним договором вказано колишню дружину, відтак і право власності на квартиру зареєстровано за нею. Позивач проживала разом зі своїм сином в місті Новомиргород Кіровоградської області, де і була зареєстрована до 23.04.2019 року. Проте, через постійні конфлікти з сином, після придбання спірної квартири, запропонували позивачці оселитись в ній до вирішення її питання подальшого місця проживання. Жодних розмов у їхній з ОСОБА_2 родині про те, що спірна квартира буде придбана для подальшого переоформлення права власності на позивача, шляхом укладання договору дарування не було, в протилежному випадку як зазначає останній, він би своєї згоди на купівлю квартири не дав. Крім того зазначив, що позивач стверджує, що особисто несе витрати по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг. Відтак, вважає, що останній було відомо, що розрахункові рахунки за сплату таких послуг відкриті саме на ім`я ОСОБА_2 , як власника житла. Однак, жодних дій щодо визнання договору купівлі-продажу квартири від 02.04.2013 року в частині покупця, ОСОБА_1 не вчиняла до моменту розірвання шлюбу останнього з ОСОБА_2 , а також вирішення питання щодо спільного майна подружжя. Крім того, ОСОБА_4 просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки зазначає, що позивачу про укладання спірного договору було відомо з 02.04.2013 року, однак до суду з даним позовом позивач звернулась лише 25.09.2019 року (том 1, а.с.187-201).

Відповідачем по справі ОСОБА_2 через канцелярію суду подано пояснення (вх. № 21746 від 22.06.2020 року) в яких остання зазначає, що дійсно під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , ними були накопичені певні заощадження. 28.08.2013 року ОСОБА_4 купив вантажний автомобіль який оформив на себе. ОСОБА_1 є матір`ю відповідача. Як зазначає остання, позивач починаючи з 1996 року тяжко працювала та постійно їздила на заробітки і на зароблені кошти купувала долари. В подальшому, після переїзду її матері до родини відповідача, остання запропонувала тій відкрити депозитний рахунок в Акціонерному товаристві «УкрСиббанк», як вказала відповідач, на той час у позивача було лише 300 доларів США. 06.04.2011 року позивачу брат повернув борг в сумі 4000 доларів США, і вона вирішила оформити на ім`я відповідача довіреність для того щоб остання змогла оформити договори в подальшому без неї, так як планувала виїжджати за кордон. Оскільки її брат ОСОБА_8 ображав позивача (свою маму), ОСОБА_2 знайшовши квартиру вирішила оформити її на себе. Зазначила, що на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_4 не було в Україні. 01.04.2013 року відповідач згідно довіреності оформленої на неї позивачем, зняла з депозитного рахунку кошти матері, та 02.04.2013 року разом з нею пішли до нотаріуса де між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено спірний договір купівлі-продажу. Як вказала відповідач, вона вмовила позивача оформити квартиру на її ім`я, а потім пообіцяла, що оформить на неї договір дарування квартири. Після повернення з відрядження чоловіка відповідача, ОСОБА_4 , почали робити ремонт у спірній квартирі. Однак відповідач зазначає, що гроші на проведення ремонтних робіт давала її мама, тобто позивач. У вересні 2013 року після закінчення ремонту позивач переїхала одразу проживати до зазначеної квартири. Про те, що її чоловік позивач у свого брата 18000 доларів США для придбання квартири, останній нічого не відомо. Вважає, що розписка є надуманою та складеною спеціально між двома братами щоб заволодіти частиною чужого майна. Коли відповідач, 22.07.2019 року не змогла потрапити до свої квартири, того ж дня вона зізналась матері (позивачу у справі), що обманула її і те, що квартиру до цього часу на неї не переоформила. Крім того, зізналась, що її чоловік ОСОБА_4 неодноразового погрожував їй, що звернеться в суд з позовом про поділ спільного майна подружжя. Таким чином, покупцем за даним договором виступала відповідач ОСОБА_2 , проте фактичним покупцем була ОСОБА_1 , а тому визнає позов в повному обсязі ( том 1, а.с.211-213).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 липня 2020 року клопотання представника позивача адвоката Вишня-Чижова ГанниВікторівни (вх. № 21837 від 23.06.2020 року) про витребування доказів, задоволено частково. Витребувано з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області відомості щодо зареєстрованих за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) будь-яких транспортних засобів, зокрема вантажного автомобіля з причепом та зазначити ціну даного автомобіля згідно договору купівлі-продажу від 28.08.2013 року, з наданням копії правовстановлюючого документу. В частині витребування у Державної прикордонної служби України інформацію відносно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в який період, на який термін, з якою метою громадянин України ОСОБА_4 виїжджав за кордон, в період з березня 2013 року по 01 травня 2013 року, відмовлено. Клопотання, адвоката Нофенко Юлії Вікторівни, яка діє як представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (вх. №25321 від 24.07.2020 року) про витребування доказів та визнання явки відповідача обов`язковою, задоволено.Витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Куценко Ілони Володимирівни належним чином завірену копію договору купівлі-продажу, укладеного 02.04.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 240, а також належним чином завірені копії документів на підставі яких посвідчено такий договір (том 1, а.с. 244-245).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 жовтня 2020 року клопотання представника позивача, адвоката Вишня-Чижова Г.В. (вх. № 29286 від 01.09.2020 року) про витребування доказів задоволено частково, клопотання представника відповідача, адвоката Фільштейна В.Л. (вх. №28079 від 18.08.2020 року) про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 01.03.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області, про перетинання державного кордону України в період з 01 лютого 2013 року по 01 травня 2013 року із зазначеням дати перетинання державного кордону України, терміну перебування за кордоном та дати повернення в Україну. В задоволенні клопотання представника відповідача, адвоката Фільштейна В.Л. (вх. №28079 від 18.08.2020 року) про витребування у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області довідку про сплату страхових внесків із заробітної плати ОСОБА_7 до 01.01.2014 року, відмовлено. Клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , адвоката Нофенко Ю.В. (вх. №29381від 02.09.2020 року) задоволено. Витребувано в Акціонерноготовариства «Альфа-Банк» належним чином завірену копію депозитного договору, укладеного між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», зазначивши дату розірвання договору та суму коштів, знятих з депозитного рахунку, або надати виписку по особовому рахунку за весь період дії вказаного договору (том 2, а.с.103-104).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 жовтня 2020 року у задоволенні заяви представника позивача, адвоката Вишня-Чижова Г.В. про забезпечення доказів, відмовлено (том 2, а.с.106).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 лютого 2021 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілони Володимирівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, в якості співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (том 2, а.с.214).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 квітня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Фільштейн В.Л., про витребування доказів (вх. № 35442 від 26.10.2020 року, том 2, а.с. 179-180), задоволено. Витребувано у ОСОБА_4 оригінал розписки про отримання грошових коштіввід ОСОБА_7 від 25 березня 2013 року в сумі 18000,00 доларів США. (том 2, а.с.228).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 квітня 2021 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Вишня-Чижова Г.В. про витребування доказів (вх. № 7220 від 23.02.2021 року, том 2 а.с. 216-218), відмовлено (том 2, а.с.230). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 3, а.с.56).

Через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_2 подано додаткові пояснення, в яких останній зазначає, в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» на ім`я ОСОБА_2 був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_4 , який використовувався для здійснення поточних банківських операції. Фактично відповідач ОСОБА_2 мала в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» лише два депозити, грошові кошти по яким перекладалися на нові депозитні рахунки у зв`язку із закінченням строку дії депозитного договору. Перший з них був укладений із внесенням з рахунку № 6-180000,00 грн., гроші в касі готівкою не знімалися, а перекладалися на інші депозитні рахунки у зв`язку із закінченням терміну дії депозитного договору. Лише 08.08.2013 року ОСОБА_2 зняла грошові кошти в сумі 74597,00 грн. Депозитний рахунок закритий 10.02.2014 року, тобто вже після укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 02.04.2013 року. Другий депозитний договір був укладений 04.10.2012 року із внесенням 30000,00 грн. Депозит закритий 04.03.2013 року, тобто за місяць до укладання договору купівлі-продажу спірної квартири від 02.04.2013 року. Зняття цих коштів в першому і другому випадку пов`язано з придбанням подружжям вантажного транспортного засобу та причіп до нього 28 серпня 2013 року (том 3, а.с.121-127; а.с.130-135).

Крім того представником відповідача, ОСОБА_2 подано тези до судових дебатів, в яких останнім зазначено, що відповідач визнає позов в повному обсязі, оскільки зазначає, позивач починаючи з 1996 року працювала закордоном, зароблені кошти конвертувала у долари США, та відкрила на своє ім`я депозитний рахунок. В подальшому відповідач ОСОБА_2 , на підставі довіреності позивача, зняла кошти з рахунку останньої та 02.04.2014 року вони придбали спірну квартиру. ОСОБА_4 , колишній чоловік відповідача в придбанні спірної квартири та укладенні договору купівлі-продажу участі не приймав, оскільки знаходився у відрядженні за кордоном, свої кошти та кошти брата на придбання спірної квартири не використовував. У спірній квартирі проживає лише позивач, яка сплачує комунальні послуги та утримує спірне нерухоме майно. Відповідачі у зазначеній квартирі не проживали та не проживають. Крім того, відповідач ОСОБА_4 відмовився надати до суду оригінал розписки про нібито позичені кошти у свого брата, мотивуючи тим, що існують побоювання щодо її втрати, при чому в порушення статті 84 Цивільного процесуального кодексу України не повідомив про це суд, із зазначенням причини відмови в поданні доказу, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що між усною домовленістю щодо продажу квартири і укладанням самого договору купівлі-продажу квартири пройшло лише сім днів, тобто домовленість була досягнута в 20 числах березня 2013 року. Аналіз руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_2 свідчить, що в цей період кошти з її депозитного рахунку не знімалися, а отже не могли бути використані на придбання квартири. В ході розгляду справи, до суду було надано форму ОК-5 (індивідуальні від ості про застраховану особу), відповідно до яких за період з 1999 року по 2013 року ОСОБА_4 отримав всього 8039,31 доларів США., що спростовує посилання останнього на наявність у нього особистих коштів для участі у придбанні спірної квартири. Щодо строків позовної давності останній зазначає, що хоча покупцем за даним договором виступала відповідач ОСОБА_2 , донька позивача, фактичним покупцем була позивач. З наведеного слід зазначити, що саме позивач виступала покупцем квартири, за адресою вказаною у договорі, сплативши при цьому особисті кошти. Отже станом на 2013 рік позивач була впевнена, що на неї оформлено право власності на зазначену квартиру. Питання щодо визнання права власності на спірну квартиру виникло лише після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , коли останній заявив свої права на спірну квартиру, про що стало відомо позивачу. 22.07.2019 року коли відповідач не змогла потрапити в спірну квартиру у зв`язку з розлученням, вона повідомила позивача про те, що вона вела її в оману щодо переоформлення права власності на спірну квартиру. Отже саме з цієї дати позивачу стало відомо про порушення її права. А відтак відповідач ОСОБА_2 вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини викладенні в позові.

Представник відповідача, ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини викладені в письмових поясненнях.

Відповідачі, ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , в судовому засіданні повідомили про обставини укладення спірного договору, зокрема вказали, що позивача при укладенні договору у нотаріуса не було. А при огляді квартири ОСОБА_2 говорила, що її чоловік працює далекобійником і квартиру придбають для сина. В судове засідання призначене на 15 червня 2023 року відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (том 3, а.с.160, 163), причини неявки суд не відомі, заяв та клопотань до суду не подавали.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи про його недоведеність.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко ІлонаВолодимирівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (том 3, а.с.165), причини неявки суд не відомі, заяв та клопотань до суду не подавала.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 є матір`ю відповідача - ОСОБА_2 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (том 1, а.с.67); свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 (том 1, а.с.67); свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 (том 1, а.с.68);свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 від 23.12.1988 року (том 1, а.с.68).

02 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілоною Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за № 240, відповідно до якого, ОСОБА_3 передала у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2 (том 1, а.с.12-15).

Продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 194942,00 грн. Продавець підтвердив факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність до покупця будь-яких претензій фінансового і майнового характеру (пункт 5 договору купівлі-продажу від 02.04.2013 року № 240).

Відповідно до пункту 10 договору купівлі-продажу від 02.04.2013 року № 240, ОСОБА_2 повідомила, що вказану квартиру набуває за згодою чоловіка ОСОБА_4 , підпис на заяві засвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілоною Вікторівною 02 квітня 2013 року по реєстру № 238, оскільки квартира купується за спільні кошти, набуті разом в період зареєстрованого шлюбу.

Право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру підтверджується також Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1, а.с.23-24).

В матеріалах справи міститься довіреність № 3000USD складена 06 квітня 2011 року ОСОБА_1 щодо права ОСОБА_2 розпоряджатись коштами на вкладному (депозитному) рахунку № 3000, що належить ОСОБА_1 (том 1, а.с.27).

Відповідно до заяви на видачу готівки № 114 від 01 квітня 2013 року ОСОБА_2 згідно довіреності № 3000USD зняла з депозитного рахунку ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 271762,00 грн. (том 1, а.с.26). Зазначене також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_1 (том 1, а.с.28-29)./

Відповідно до квитанції від 02 квітня 2013 року ОСОБА_2 внесено до договору купівлі-продажу від 02.04.2013 року № 240 грошові кошти в сумі 1949,42 грн. (том 1, а.с.30).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 за період з 1998 року по 2019 рік сплатила страхових внесків на суму 218172,35 грн. (том 1, а.с.70-72).

Згідно заяви від 02 квітня 2013 року зареєстрованої в реєстрі за № 239 посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко І.В., ОСОБА_5 надав згоду дружині ОСОБА_3 продати, за ціну та на умовах на її розсуд, квартиру АДРЕСА_5 (том 1, а.с.74).

Водночас, відповідно до заяви від 02 квітня 2013 року зареєстрованої в реєстрі за № 238 посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко І.В., ОСОБА_4 надав згоду своїй дружині ОСОБА_2 купити, за ціну та на умовах на її розсуд, квартиру АДРЕСА_5 (том 1, а.с.75).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований Канізькою сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис за № 7 від 07.09.1991 року (том 1, а.с.69).

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_10 ОСОБА_4 був офіційно працевлаштований у період з 01.09.2009 року до 29.05.2015 року (том 1, а.с. 193).

Копією паспорта НОМЕР_11 підтверджено неодноразові виїзди за межі України відповідача, ОСОБА_4 (том 1, а.с.194-196).

Також в матеріалах справи містяться документи на підтвердження обставин, які повідомляли сторони, зокрема, копія розписки від 25 березня 2013 року згідно якої ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 18000,00 доларів США (том 1, а.с.197).

Регіональним сервісним центром в Кіровоградській області повідомлено, що станом на 03 серпня 2020 року за ОСОБА_4 автомототранспорту не зареєстровано. Водночас повідомлено, що на ОСОБА_4 було зареєстровано 28.08.2013 року на підставі довідки серії КГС № 427396 від 28.08.2013 року виданої Приватним підприємством «Автопром», напівпричіп SHMITZSPR 24, 1997 року випуску, № шасі НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_13 , який 11.10.2019 року було перереєстровано на нового власника зі зміною номерного знаку, а також зареєстровано 28.08.2013 року на підставі довідки-рахунку КГС № 427395 від 28.08.2013 року виданої Приватним підприємством «Автопром», автомобіль RENAULTMagnum 2000 року випуску, № шасі НОМЕР_14 , номерний знак НОМЕР_15 , який 16.10.2019 року також було перереєстровано на нового власника зі зміною номерного знаку. Надати копії документів, які стали підставою для реєстрації вищевказаних транспортних засобі неможливо, оскільки останні знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання (том 2, а.с.31).

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Дак Транс» ОСОБА_4 працював у товаристві на посаді водія автотранспортних засобі з 01.09.2010 року по 29.05.2015 року, і за вказаний період отримав дохід в сумі 64622,96 грн. (том 2, а.с.54).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_4 за період з 1999 року по 2015 рік сплатив страхових внесків на суму 87948,18 грн. (том 2, а.с.55).

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_2 наданої Акціонерним товариством «Альфа Банк» за депозитними рахунками якої загальний підсумок оборотів складає 879317,78 грн. (том 2, а.с.203-211, том 3, а.с.109-110).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(стаття5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 657 Цивільного кодексу України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягаєнотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, а покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільногоправа у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що ОСОБА_2 є фіктивним покупцем за договоромкупівлі-продажу квартири, оскільки її волевиявлення як покупця не відповідало її внутрішній волі, а фактичним покупцем квартири була саме позивач, оскільки саме вона надала грошові кошти на придбання квартири.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановленістаттею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями статті 217 Цивільного кодексу України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою длявизнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 Сімейного кодексу України).

Положеннями Цивільного кодексу України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 Цивільного кодексу України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням.

Аналогічна правова позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-ц(провадження № 61-14680сво20).

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, позивач під час розгляду справи не довела, що оспорюваний договір купівлі-продажу сторони вчинили для подальшого вчинення іншого правочину який вони мали намір вчинити, а визнання недійсним договору в частині сторони договору правилами Цивільного кодексу України не допускається.

Зважаючи на позов та його підстави, суд вважає за необхідне зазначити, що добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Добросовісність це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, якийхарактеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

У частині другій та третій статті13 Цивільного кодексу України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши думку учасників справи вважає, що поданий позов, обумовлений неправомірною метою (позбавлення одного з подружжя права спільної сумісної власності) та пов`язаний із недобросовісною поведінкою (недотримання норм моралі та позитивних норм, відсутність поваги до прав та інтересів інших осіб, нечесні дії тощо), а отже не може отримати захист у судовому порядку.

Також в частині добросовісності дій усіх учасників цивільних правовідносин, суд звертає увагу відповідача ОСОБА_2 , щодо визнання останньою позову, суд зазначає таке. Положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки іншими відповідачамиу справі, крім ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнані, та враховуючи те, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існує спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, саме відповідач ОСОБА_2 задля уникнення поділу спірної нерухомості з колишнім чоловіком зацікавлена у задоволенні позову ОСОБА_1 визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця. За таких обставин, суд не приймає визнання позову ОСОБА_2 , оскільки таке визнання суперечить закону та порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Крім того, відповідачем ОСОБА_4 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

За статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Згідно частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові(частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатись про це порушення) фактори. При цьому, правило частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права покладається на позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України № 6-2469цс16 від 16.11.2016 року, № 6-832цс15 від 28.09.2016 року.

Спірний договір купівлі-продажу укладений 02.04.2013 року, саме з цієї дати суд вважає, що позивач дізналась про можливе її порушене право, однак до суду з даним позовом остання звернулась лише 25.09.2019 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Суд вважає, що строк позовної давності позивачем пропущено, однак суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача з підстав їх безпідставності, необґрунтованості, недоведеності, відтак строк позовної давності судом не застосовується.

У відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України оскільки позивачу відмолено у задоволенні позову в повному обсязі, суд залишає судові витрати по фактично понесеними позивачем.

Керуючись статтями15, 16, 202, 203, 215, 234, 235, 256, 261, 267, 626, 627, 655, 657 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 12, 76, 81, 141, 206, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілони Володимирівни, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_16 ; місце проживання: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; місце проживання АДРЕСА_7 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий; місце проживання АДРЕСА_8 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання АДРЕСА_9 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_10 ;

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Куценко Ілона Володимирівна, місцезнаходження: АДРЕСА_11 .

Повний текст рішення суду складено 26.06.2023 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда