Провадження № 2/638/883/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

при секретарі - Рєзнік І. П.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1996 1-96-71825-ц, він та ОСОБА_5 (бабуся позивача), ОСОБА_6 (дідусь позивача), ОСОБА_2 (мати позивача) є власниками квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся, ОСОБА_5 , після тривалої хвороби.

Після смерті бабусі відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , що належала бабусі за життя. Спадщину позивач прийняв фактично, оскільки проживав з бабусею в момент її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача - ОСОБА_6 , після тяжкої тривалої хвороби. Єдиним спадкоємцем першої черги після померлих є відповідач, ОСОБА_2 , мати позивача.

Після смерті дідуся у встановлений законом строк відповідач звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири, що належала померлим бабусі та дідусю, та видачі свідоцтва про спадщину.

Проте позивач вважає, що право на частину квартири дідуся та бабусі повинно належати йому, оскільки догляданням, лікуванням, матеріальним забезпеченням, моральною підтримкою дідуся займався позивач. Позивач також доглядав бабусю, а відповідач не приймала ніякої участі у догляді за нею. Відповідач, ОСОБА_2 , за весь час хвороби дідуся участі у догляді за ним не приймала, вела себе пасивно по відношенню до дідуся, його станом не цікавилася. Про те, що дідусь хворий на тяжку хворобу відповідачці було відомо, однак, вона ніяким чином не сприяла та не здійснювала допомоги, ні матеріальної, ні, навіть моральної підтримки. Не цікавилася станом здоров`я дідуся, деякий час після його смерті навіть і не знала, що він помер. Теж саме відбувалося і з бабусею, яка також хворіла на тяжку тривалу хворобу, майже була прикута до ліжка та не могла самостійно себе обслуговувати тривалий час. Догляд за нею здійснював позивач, як ї сплачував всі витрати, пов`язані з її похованням.

На думку позивача, відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду ОСОБА_2 має бути усунена від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Усунення відповідача від права на спадкування за законом необхідно позивачу для оформлення свідоцтва про право на спадщину з метою подальшої реалізації його прав, як власника нерухомого майна.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 15.12.2021 в заперечення проти позову подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування зустрічного позову відповідач за первісним позовом послалася на те, що спадщину після смерті матері вона прийняла фактично, оскільки проживала з нею до моменту її смерті, зареєстрована в спірній квартирі та їй на праві спільної власності належить 1/4 частка матері в порядку спадкування. Після смерті батька відповідача відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири

АДРЕСА_2 . Єдиним спадкоємцем першої черги після померлих є відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 .

Після смерті батька, ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири, що належала померлому батькові, та видачі свідоцтва про спадщину. Також, позивач звернулася до нотаріальної контори, з метою оформлення права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири, що належала померлій матері, та видачі свідоцтва про спадщину, оскільки проживала з нею однією сім`єю до моменту її смерті та зареєстрована в у спірі квартирі. ОСОБА_2 вважає, що вона має право в порядку ст.ст.1261,1268 ЦК України на 1/2 частину майна (спірної квартири), що залишилось після смерті батьків та належало їм на праві власності. Просить суд визнати за нею право власності на 2/4, тобто, на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом, після смерті її матері - ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій належала1/4 частка квартири та її батька - ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому належала 1/4 частка спірної квартири.

Також, відповідач за первісним позовом просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі, посилаючись на те, що ніякої участі у догляді за її батьками він не приймав, оскільки не проживав в спірній квартирі. Зі свого боку відповідач доглядала за матір`ю до моменту її смерті, також і за важко хворим батьком до моменту його смерті. Похованням батьків позивач також займалася самотужки, без допомоги сина. ОСОБА_4 ніякого відношення до частки спадкодавців не має, він є тільки співвласником спірної квартири.

Ухвалою від 06.03.2023 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та постановлено об`єднати в одне провадження вказані позовні заяви, об`єданній справі призначити №638/13163/21. Також, 06.03.2023 судом закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позова просила суд відмовити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що позивач вже приблизно як 10 років не проживає у спірній квартирі, прописаний за іншою адресою, дуже рідко навідувався до бабусі та дідуся, гроші на ліки, догляд та поховання не надавав. ОСОБА_2 просила задовольнити зустрічний позов та зазначила, що саме через дії позивача вона не може реалізувати своє право на спадкування, оскільки нотаріусом в усній формі було відмовлено їй в видачі свідоцтва саме через повідомлення позивача про намір оскаржити її право в судовому порядку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, заслухавши представників сторін, відповідача, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , є власниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 84,8 кв.м. Дана обставина підтверджується копією Свідоцтва про право власності на квартиру від 07.10.1996 року № 1-96-71825-ц, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (запис у реєстровій книзі № П-1-19774 від 08.10.1996 року). В свідоцтві зазначено, що вказана квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки про причину смерті від 13.06.2018, виданою Харківською міською поліклінікою №26.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою померлих, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_6 відповідач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири, що належала померлому батьку, та видачі свідоцтва про спадщину. Приватним нотаріусом Фесенко О. Ю. відкрито спадкову справу та зареєстровано в реєстрі за №67715721, що підтверджується копією витягу № 64903512 від 26.05.21 про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Також, відповідач звернулася до нотаріуса для оформлення права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири, що належала померлій матері ОСОБА_5 , та видачі свідоцтва про спадщину. Приватним нотаріусом Фесенко О. Ю. відкрито спадкову справу та зареєстровано в реєстрі за №67716463, що підтверджується копією витягу № 64905157 від 26.05.21 про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Позивач, ОСОБА_4 , є сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10.11.1992.

Позивач в обгрунтування вимог посилається на те, ще відповідач за весь час хвороби дідуся участі в догляді не приймала, матеріальної допомоги не надавала, станом його здоров`я не цікавилася, теж саме відбувалося із бабусею, яка хворіла на тяжку тривалу хворобу. Проте, ОСОБА_4 стверджує, що всі фінансові витрати на лікування, а потім на поховання дідуся та бабусі здійснював він. Позивач весь час опікувався лікуванням, матеріальним забезпеченням, моральною підтримкою померлих, тому має право заявити вимоги про усунення відповідача як спадкоємця першої черги від права спадкування, оскільки відповідач ухилялася від надання допомоги бабусі та дідусю.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Положеннями частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, який нібито здійснював позивач, у тому числі з боку відповідача, що є процесуальним обов`язком позивача.

Оскільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеність зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено позивачем відповідними доказами, суд дійшов висновку, що відповідач, як спадкоємець, не може бути усунутий від спадкування за законом після смерті її батька та матері, тому первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволенню не підлягає .

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) проживала разом з померлим батьком та займалася його доглядом та похованням, що підтверджується наступними доказами: копією паспорта відповідача з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_4 ; копією паспорта померлого ОСОБА_6 з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_4 ; копією сідоцтва про поховання №241, виданого відповідачу; показаннями свідка ОСОБА_7 .

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса для оформлення права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири, що належала померлому батьку та матері, та видачі свідоцтва про спадщину. Однак, у зв`язку з оскарженням її права спадкування позивачем їй було відмовлено у видачі свідоцтва за наявністю спору між сторонами.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Враховуючи, що позивач за первісним позовом оспорював право відповідача на спадкуванная шляхом пред`явлення вимог про усунення відповідача від спадкування за законом, на думку суду підлягає захисту невизнане право відповідача на спадкування часткив праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

Матеріалами справи встановлено, що спірне майно належало померлому ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

За приписами ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Позивач та відповідач під час розгляду справи не повідомили суду про обставини зміни розміру часток померлих та зазначали, що кожному з них належить 1/4 часток у праві власності на квартиру, тому суд вважає їх рівними.

З метою захисту права відповідача на спадкування за законом суд вважає необхідним визначити розмір частки в праві спільної сумісної власності, що належить ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 1/4 часток.

Відповідач належними та допустимими доказами обгрунтував свої позовні вимоги в частині визнання права власності на частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_6 , зазначив, що інші спадкоємці на вказане майно відсутні, тому вони підлягають задоволенню.

Проте, на думку суду, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не доведено наявність підстав для визнання права власності за відповідачем на частку у праві спільної власності на спірну квартиру, яка належала померлій матері відповідача. Доводи відповідача про те, що вона або її померлий батько фактично прийняли спадщину в порядку ст.1268 ЦК України у вигляді частки на квартиру, яка належала її померлій матері (дружині померлого батька), не підтверджуються належними та достатніми доказами.

За приписами частини 3 статті 1268 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 статті 1220 ЦК України).

Доказів того, що відповідач на день смерті її матері ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) постійно проживала разом з матір`ю, ОСОБА_2 не надала, що позбавляє суд можливості встановити факт прийняття відповідачем спадщини після смерті її матері. Також відповідачем не надано доказів своєчасного звернення відповідно до ст.1270 ЦК України після відкриття спадщини з заявою про її прийняття в порядку спадкування за законом.

Згідно зі статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1223, 1224, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позова ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визначити розмір частки в праві спільної сумісної власності, що належить ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 1/4 часток.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) право спільної часткової власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 1/4 часток.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 12 червня 2023.

Суддя В. В. Щепіхіна