Справа № 699/490/23
Номер провадження № 2/699/250/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

З позовної заяви вбачається, що чоловік позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кошмак Звенигородського (раніше Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області.

Після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є єдиним спадкоємцем чоловіка за законом.

Позивач прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, після чого було заведено спадкову справу. Крім позивача спадщину більше ніхто не приймав.

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок померлого чоловіка позивач не може, так як відсутній документ, що підтверджує право власності на вищевказаний будинок.

У зв`язку з вказаним постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом.

З огляду на викладене позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи.

Позивач у судове засідання не з`явилася, проте відповідно до змісту позову просить здійснювати розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, зазначили, що «позовні вимоги підтримуємо в повному обсязі», тобто позовні вимоги визнали.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи у відсутність учасників.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Положеннями ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, ураховуючи наступне.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років у с. Кошмак Звенигородського (раніше Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.03.1998 серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Зі свідоцтва про одруження від 18.12.1962 серії НОМЕР_2 , виданого Завадівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області вбачається, що позивач ОСОБА_3 з 18.12.1962 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 7).

З довідки виконавчого комітету Селищенської сільської ради від 02.05.2023 № 96 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і був власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Крім нього в господарстві на день його смерті проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до повідомлення КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2023 № 246 станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване (а.с. 21).

Разом з тим, указаний житловий будинок з надвірними спорудами обліковувався за ОСОБА_2 на підставі погосподарської книги за 1998 рік № 2 та особового рахунку, що вбачається з довідки виконавчого комітету Селищенської сільської ради від 15.03.2023 № 54 (а.с. 11).

Земельну ділянку площею 5000 кв.м, на якій розташований спірний житловий будинок, спадкодавець ОСОБА_2 приватизував відповідно до рішення виконкому Дацьківської сільської ради від 18.02.1994 № 7, що вбачається з довідки Кошмаківської сільської ради від 17.06.1996 № 14 (а.с. 12).

Відповідно до відомостей з листа Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Черкаської області від 04.05.2023 № 257/02-31 після смерті ОСОБА_2 , 1940 р.н. який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 157/2004 від 09.03.2004. Крім позивача в державну нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_2 ніхто не звертався (а.с. 9).

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Черкаської області від 04.05.2023 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок (а.с. 13).

За даними технічної інвентаризації станом на 17.03.2023 житловий будинок збудований у 1973 році, а господарські споруди - протягом 1978-1990 років (а.с. 14-20).

Ринкова вартість будинковолодіння станом на 09.05.2023 становить 168079,00 грн (а.с. 22-25).

Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

До ухвалення закону державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19- 32/319 від 21.02.2005, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Спадкоємець має право звернутися з заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 № 69.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР). У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Отже, за вказаними вище нормативними актами підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спадкодавцю ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 належало на праві власності спірне домоволодіння.

Відповідно до змісту п.п. 1, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини, cтрок на прийняття якої закінчився до 01.01.2014, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. У разі відкриття спадщини у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до змісту ст.ст. 524-526 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

ОСОБА_2 заповіту не залишила.

Згідно зі ст.ст. 527, 529, 530 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 549 ЦК УPCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння іншого порядку визнання за позивачем права власності на спадкове майно чинним законодавством не передбачено.

Аналізуючи зібрані в справі та досліджені докази, ураховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 328 ЦК України, ст.ст. 524 - 530 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 81, 200, ч. 2 ст. 247, 264-268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: Селищенська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, , місцезнаходження: вул. Центральна, 17, с. Селище, Звенигородський район, Черкаська область, 19443, інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.