Ухвала

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 161/21010/14-ц

провадження № 61-3618св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - публічне акціонерне товариство «Златобанк»,

державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Акціонерного товариства «Златобанк» про ухвалення додаткового рішення у справі № 161/21010/14-ц,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк», банк) звернулося зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року у задоволенні скарги ПАТ «Златобанк» відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 10 березня 2022 року апеляційну скаргу ПАТ «Златобанк» задоволено частково, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року змінено, виклаено її мотивувальну частину у редакції постанови апеляційного суду.

Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року касаційну скаргу ПАТ «Златобанк» залишено без задоволення, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року в незміненій апеляційним судом частині та постанову Волинського апеляційного суду від 10 березня 2022 року залишено без змін.

У березні 2023 року до Верховного Суду від АТ «Златобанк» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій його представник просить доповнити описову та мотивувальну частини судового рішення - постанови Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року посиланням на доводи заявника та підстави їх відхилення судом щодо застосування, а саме:

«частини 2, 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 590-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності», згідно яких встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до дня набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Фонду: 1) здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом.

Правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року, викладеної у справі № 925/698/16, провадження № 12-17гс19, згідно з якою:

235. Скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом.

236. Управління банком Фондом у такому разі припиняється лише після прийняття НБУ рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд НБУ.

ст. 45, 46, 48, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затв. Рішенням ВД ФГВФО від 21.08.2017 № 3711, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2017 р. за № 1104/30972 (далі також - Положення № 3711) щодо порядку задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку, в тому числі після направлення виконавчого документа уповноважені особі ФГВФО в порядку ч.4 ст. 39 закону України «Про виконавче провадження».

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 18 квітня 2019 року у справі № 464/944/17 (провадження № 61-4050св19) зроблено висновок по застосуванню статті 270 ЦПК України та вказано, що «додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав».

Аналіз змісту заяви про ухвалення додаткового рішення у справі свідчить про те, що представник АТ «Златобанк» наполягає на доповненні описової і мотивувальної частин постанови Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року, проте не вказує підстав для ухвалення додаткового рішення, передбачених у частині першій статті 270 ЦПК України.

Тому у задоволенні заяви АТ «Златобанк» належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Златобанк» про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук