Справа №751/42/23
Провадження №2/751/451/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2023 року місто Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Деркача О.Г.
при секретарі Савчук М.О.
pозглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну спpаву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі ТОВ «Маркс.Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди в розмірі 9 800 грн. 00 коп., а також 2 481 грн. 00 коп. судового збору та 5 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.11.2021 року в м. Чернігові по вул. Текстильників, 17, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участю транспортних засобів, а саме: ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , (далі - пошкоджений автомобіль) під керуванням ОСОБА_2 .
ДТП трапилось внаслідок порушення ОСОБА_1 , п.п. 2.5, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, чим скоїв правопорушення, передбачені ст.ст. 130, 124 КУпАП, що підтверджується постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова по справі №751/8346/21 від 23.11.2021 року, а також відповіддю Національної поліції України.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , застраховано згідно Полісу № 203679774 від 20.04.2021 року в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Ван Клік» (далі ПрАТ «СК «Ван Клік»).
У зв`язку з вищевикладеним, до ПрАТ «СК «Ван Клік» звернувся власник пошкодженого автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , з повідомленнями про подію, яка має ознаки страхового випадку від 08.11.2021 року.
Відповідно до ремонтної калькуляції від 18.11.2021 року за № 0037239.11, вартість відновлювального ремонту складає 30 601,33 грн.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , пошкоджений автомобіль Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , 1998 року випуску, тобто на момент ДТП строк експлуатації транспортного засобу становив 23 роки, тобто у даному випадку застосовано максимальний коефіцієнт фізичного зносу - 0.7.
Полісом № 203679774 від 20.04.2021 року встановлено франшизу у розмірі 2 500,00 грн.
На виконання умов Полісу № 203679774 та на підставі акту № 637 технічного огляду колісного транспортного засобу від 16.11.2021 року, ремонтної калькуляції від 18.11.2021 року №0037239.11 та страхового акту №0037239.11.21/1 від 03.12.2021 року ПрАТ «СК «Ван Клік» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 9 800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5055 від 02.02.2022 року.
Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Таким чином, з моменту виплати ПрАТ «СК «Ван Клік» страхового відшкодування, виникає нове грошове регресне зобов`язання де ПрАТ «Ван Клік» є кредитором.
Зазначає, що 01.01.2020 року, між ПрАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК від 01.01.2020 року (далі Договір факторингу), відповідно до якого ПрАТ «СК «Ван Клік» відступило ТОВ «Маркс.Капітал», в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі документів від 23.02.2022 року за № 14-01 та пунктом 20 переліку переданих регресних вимог № 01-22, за період з 01.01.2022 року по 31.03.2022 року.
Вказує, що ТОВ «Маркс.Капітал» є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року. Одним із видів діяльності товариства є надання послуг факторингу.
В порядку та на умовах, визначених п.п. 1.2., 1.3 Договору факторингу, Фактор займає місце Клієнта (як Кредитора) по усіх переданих Регресних вимогах Клієнта, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі. Права за Регресними вимогами переходять від Клієнта до Фактора з моменту підписання Акту прийому-передачі документів по відповідній Регресній вимозі за формою наведеною у Додатку №2 до цього Договору.
Відповідно до п. 6.1. Договору факторингу, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Ухвалою судді від 16.01.2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
16.03.2023 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами, згідно з вимогами, п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України.
Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
08.11.2021 року, ОСОБА_2 було подано повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку. (а.с. 25 26)
Згідно копії акту № 637 16.11.2021 року, а також копій фотознімків та ремонтної калькуляції № 0037239.11 від 18.11.2021 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 30 601 грн. 33 коп. (а.с. 30 41)
Відповідно до копії платіжного доручення № 5055 від 02.02.2022 року, ПрАТ «СК «Ван Клік» перераховано ОСОБА_2 , страхове відшкодування за ремонт автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно страхового акту № 0037239.11.21/1, в розмірі 9 800 грн. 00 коп. (а.с. 43)
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2021 року, яка набрала законної сили та відповідно до якої відповідача визнано винуватим за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № 1961-IV).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року
№ 85/96-ВР, визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 6 Закону України № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п. 38.1.1. ст. 38 Закону України № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Із роз`яснень, викладених у п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи відповідальної за заподіяні збитки.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, закрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
З матеріалів справи вбачається, 01.01.2020 року, між ПрАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК від 01.01.2020 (далі Договір факторингу), відповідно до якого ПрАТ «СК «Ван Клік» відступило ТОВ «Маркс.Капітал». Відповідно до п. 6.1. Договору факторингу, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. (а.с. 8 13)
Згідно акту прийому-передачі документів № 14-01 від 23.02.2022 року, ПрАТ «СК «Ван Клік» та переліку переданих регресних вимог № 01-22, за період з 01.01.2022 року по 31.03.2022 року, передано право вимоги як кредитора за регресними вимогами, зокрема, відносно ОСОБА_1 (а.с. 14 15)
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що ТОВ «Маркс.Капітал» у порядку регресу, має право на відшкодування збитків, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Статтею 137 ЦПК України встановлено: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування.
Представником позивача надано до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 14.02.2022 року за № 02/2022-АБ, копію ордеру, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 08.12.2022 року; копію детального опису робіт (наданих послуг).
Однак, жодного належного доказу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), що позивач дійсно сплатив зазначену суму за надання правової допомоги суду не надано.
За таких обставин, позивачем не доведено заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що в розподілі витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. 11, 512, 514, 526, 979, 988, 993, 1077, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )
Повний текст рішення суду виготовлений 16.03.2023 року.
Суддя О.Г. Деркач