Справа №289/749/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

представника відповідача Кондрин І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 відповідно до довідки від 30.03.2022 № 1818- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з запровадженням Президентом України та Урядом з 24 лютого 2022 року на всій території України військового стану, внаслідок вторгнення російських окупантів, була вимушена покинути адресу своєї реєстрації і переїхати до міста Радомишль Житомирської області. ОСОБА_1 стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, порушуючи її права та ст. 19 Конституції України, під час проведення перевірки за її зверненням від 13 квітня 2022 року з доданими до неї документами, яка передана за принципом екстериторіальності з ГУ ПФУ у Житомирській області до ГУ ПФУ у Львівській області 19 квітня 2022 року прийнято рішення №75 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Позивачка вважає, що такі дії відповідачів є неправомірними, оскільки рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 року у справі №240/7179/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано протиправними дії Головного управління ПФУ у Львівській області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 15.09.2003 року по 31.12.2010 року; зобов`язано Головне управління ПФУ в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.08.2022 року з урахуванням страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 15.09.2003 року по 31.12.2010 року. Позивачка зазначає, що неправомірна бездіяльність відповідачів, яка виразилася у тривалому й безпідставному проміжку часу опрацювання заяви та відмові розглядати звернення ОСОБА_1 , її як пенсіонера, про призначення пенсії за віком, потягла за собою порушення нормального режиму її роботи й відпочинку та змусила витрачати свій вільний час та кошти на захист свого порушеного права, в результаті чого їй спричинена моральна шкода, пов`язана з явкою до суду в розмірі 1 000 000, 00 грн., які просить стягнути з відповідачів. ОСОБА_1 пояснює, що відповідачі, зловживаючи правом позивачки на розгляд звернення, правом на інформацію та здійснюючи подання неправдивої інформації, відмовилися належним чином розглядати її звернення та проявив, у зв`язку з цим, протиправні дії, примусив її витрачати свій вільний час на захист свого порушеного права, завдано їй моральних і психічних страждань. Позивачка була вимушена звертатися до судових установ за захистом своїх прав, витрачати також й кошти аби відповідач зрозумів протилежне та спростував фактично протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вчинені Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 10.04.2023 року справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди направлено за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

23.05.2023 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подав до суду відзив на позовну заяву.

15.05.2023 року позивачка скерувала на адресу суду додаткові письмові пояснення.

31.05.2023 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву.

05.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від 31.05.2023 року від позивачки.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

13.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від 13.06.2023 року від позивачки.

26.06.2023 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Позивачка та ї представник у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити з підстав наведених у фабулі позовної заяви та додаткових письмових поясненнях.

Представниця відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає такі вимог необґрунтованими та безпідставними. Зазначила, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 у справі № 240/7179/22 рішення територіальних органів Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 не визнані протиправними. Нормами пенсійного законодавства відшкодування моральної шкоди не передбачено. На підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди позивачка зазначає лише перелік обставин, які, на її думку, свідчать про заподіяння їй моральної школи, однак не надає будь-яких доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідачів та з яких міркувань виходила ОСОБА_1 при визначенні розміру моральної шкоди, а також наявність причинного зв`язку між такою шкодою та неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю органу державної влади - відповідачів. Крім цього, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 у справі № 240/7179/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 15.09.2003 по 31.12.2010, однак будь-яких інших обставин, зокрема щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та діями відповідачів не встановлено. Крім цього, звертаємо увагу суду на те, що рішення про відмову у призначенні пенсії № 75 від 19.04.2022 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.04.2022 відповідно до принципу екстериторіальності, який передбачений постановою правління Пенсійного фонду України від 16.20.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961. При розгляді заяви ОСОБА_1 від 13.04.2022 та долучених нею документів. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою позивачки НОМЕР_1 від 10.10.1979 та згідно з архівною довідкою від 15.07.2019 № Б-170, оскільки дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає даним свідоцтва про укладення шлюбу ( ОСОБА_3 ). Варто зазначити, що з моменту прийняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.04.2022 щодо призначення пенсії за віком, функції Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо розгляду цієї заяви вичерпані. Також, представниця відповідача зазначає, що з моменту прийняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.04.2022 року щодо призначення пенсії за віком, функції Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо розгляду цієї заяви вичерпані.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. Однак, подав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову. Також, у відзиві на позовну заяву зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 15 вересня 2003 року по 31 грудня 2010 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30 серпня 2022 року з урахуванням страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 15 вересня 2003 року по 31 грудня 2010 року. На виконання рішення суду Управлінням призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 30 серпня 2022 року з урахуванням страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 15 вересня 2003 року по 31 грудня 2010 року. Тому представник відповідача стверджує, що Управлінням забезпечено вжиття всіх належних та конкретних заходів для повного і неухильного виконання рішення суду. Звертаючись до суду із позовом, позивачка вказала, що їй завдано моральну шкоду, що виразилась в протиправних діях Управління та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, тобто позивач вважає неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень порушенням його прав. Однак дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не визнані протиправними. До того ж, письмової відмови Управління у виконанні рішення суду як підтвердження своїх доводів позивачка до суду не надала. Крім того, позивачка не надала суду доказів своїх моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивачка посилається на те, що ОСОБА_1 відповідно до довідки від 30.03.2022 № 1818- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з запровадженням Президентом України та Урядом з 24 лютого 2022 року на всій території України військового стану, внаслідок вторгнення російських окупантів, була вимушена покинути адресу своєї реєстрації і переїхати до міста Радомишль Житомирської області.

ОСОБА_1 стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, порушуючи її права та ст. 19 Конституції України, під час проведення перевірки за її зверненням від 13 квітня 2022 року з доданими до неї документами, яка передана за принципом екстериторіальності з ГУ ПФУ у Житомирській області до ГУ ПФУ у Львівській області 19 квітня 2022 року прийнято рішення №75 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 року у справі №240/7179/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано протиправними дії Головного управління ПФУ у Львівській області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 15.09.2003 року по 31.12.2010 року; зобов`язано Головне управління ПФУ в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.08.2022 року з урахуванням страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 15.09.2003 року по 31.12.2010 року.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Окрім того, статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачу, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього її заподіянні. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності з заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують завдану їй відповідного розміру, обґрунтовану моральну шкоди, не доведено протиправність у діяннях відповідача, відсутні також докази про причинний зв`язок між шкодою і діями відповідачів, заподіювачів шкоди. Таким чином, суду не представлено доказів на підтвердження вини Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у заподіянні моральної шкоди, як і наявність такої.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю, тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід залишити за позивачем, а тому у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правову допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. ст.5, 12,13, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1, 15, 16, 23, 1167, ЦК України ,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення проголошено 04.07.2023 року о 15 год. 45 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р.Юрків.