Постанова

Іменем України

20 червня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7049/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Бородянського районного суду Київської області

від 02 лютого 2023 року про зупинення провадження

в складі судді Герасименко М. М.

у цивільній справі №939/2798/21 Бородянського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

про стягнення боргу

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 , посилаючись на не виконання ОСОБА_3 умов договору позики, що оформлений розпискою, звернулася до Бородянського районного суду Київської області з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 54 819,91 доларів США.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 21 жовтня 2021 року за клопотанням третьої особи у справі - ОСОБА_4 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Бородянського районного суду Київської області у цивільній справі №939/39/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання розписки недійсною.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачка, діючи через представника ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення питання про зупинення провадження, та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що в оскаржуваній ухвалі судом взагалі не зазначено мотивів яким чином обумовлюється неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі. А саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої не може бути підставою для зупинення провадження.

Вказувала, що у суду не було підстав для зупинення провадження у справі, оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звернула увагу, що ОСОБА_4 , яка подала клопотання про зупинення провадження, є третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не брала в неї гроші в борг, не писала боргової розписки і не є відповідачем у даній справі, а розписку писав відповідач - її колишній чоловік, який до того ж частково сплатив борг, чим фактично його визнав.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 02.02.2023 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, третя особа - ОСОБА_4 08 червня 2023 року подала відзив. В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги ОСОБА_4 посилалася на те, що ініціювання даної справи про стягнення боргу за розпискою відбулося за спільною змовою відповідача та позивача, яка приходиться останньому тіткою, з метою уникнення справедливого поділу майна подружжя, набутого нею у шлюбу з ОСОБА_3 .

Також вказувала на те, що зупинення провадження є правомірним, оскільки суд, перед тим як вирішити спір про стягнення боргу за розпискою, повинен встановити обставини достовірності документа, за яким виник борг. На думку скаржника, для встановлення дійсності чи недійсності поданої у цій справі боргової розписки, як доказу наявності боргу, в першу чергу підлягає розгляду справа про визнання розписки недійсною.

Крім того, ОСОБА_4 посилалася на те, що вона позбавлена можливості звернутися до суду із зустрічною позовною заявою в силу ст. 193 ЦПК України, оскільки не є відповідачем у справі, а залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

12 червня 2023 року позивачка подала письмові пояснення, в яких зазначила, що наведені у відзиві на апеляційну скаргу обставини є неправдивими та не вказують на законність ухвали про зупинення провадження у справі.

Також посилалася на те, що ОСОБА_4 зловживає своїми процесуальними правами, оскільки неодноразово зверталася до суду з позовом про визнання розписки недійсною з метою затягування розгляду даної справи про стягнення боргу. Додала, що ОСОБА_4 як учасник у даній справі не позбавлена права подавати письмові докази та заявляти клопотання про проведення експертизи саме у даній справі.

Відповідач - ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги позивача на ухвалу суду про зупинення провадження у справі шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (виділені матеріали: а. с. 70).

Від відповідача не надходило відзиву на апеляційну скаргу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову у даній справі є стягнення боргу за договором позики, оформленого 06.08.2016 розпискою.

Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі №939/39/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсною розписки від 06.08.2016.

Положеннями статті 251 ЦПК України передбачено випадки у разі яких суд зобов'язаний зупинити провадження у справі.

Зокрема, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Така підстава зупинення провадження, як неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, застосовується у тому разі, коли в тій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обгрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у постанові Верховного Суду 27.02.2019 у справі № 308/5006/16-ц від та у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 1522/27468/12.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення цивільної справи №939/39/23 Бородянським районним судом Київської області, предметом у якій є визнання недійсною розписки від 06.08.2016, за якою ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти.

Водночас, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, на вищезазначені норми права уваги не звернув, своє судове рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції обмежився лише цитуванням положень процесуального закону, якими визначено підстави для зупинення провадження, та встановленням факту неможливості розгляду даної справи до розгляду справи №939/39/23 без наведення обґрунтувань такої неможливості.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що наявність спору про визнання недійсною розписки не виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити під час розгляду цієї справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги.

Так, суд першої інстанції залишив поза увагою наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, з даним позовом про стягнення боргу за договором позики ОСОБА_1 звернулася з тих підстав, що 06.08.2016 на строк до 31.12.2020 ОСОБА_3 отримав в борг від неї 42 000 доларів США, але у визначений строк кошти так і не повернув. Отримання ОСОБА_3 в борг коштів підтверджується розпискою, яка долучена до позовної заяви.

В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відповідності до норм процесуального закону зобов'язаний довести, що відсутні підстави для стягнення боргу, у зв'язку з виконанням зобов'язань за договором.

З наведеного слідує, що наявність чи відсутність в матеріалах справи доказів, які у відповідності до вимог закону підтверджують повернення боргу, дозволяє суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та в результаті ухвалити відповідне рішення.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до ухвалення рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №939/39/23, суд першої інстанції, з огляду на вищевикладене, у даній справі має достатньо правових підстав для її розгляду та вирішення по суті.

Таким чином, не звернувши уваги на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, визначених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження у цій справі.

До того ж, необгрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що покладає на національні суди обов'язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Поруч з цим, слід враховувати, що ухвалою від 16.09.2022 суд першої інстанції при розгляді справи повернувся до стадії підготовчого проваження та в цей же день - 16.09.2022 ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійни вимог щодо предмета спору. В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилалася на те, що рішення у цій справі може вплинути на її права та обов'язки, зокрема що стосуються відповідача, з яким вона перебувала в шлюбі і при поділі майна подружжя розподілу підлягають також і борги, про які їй нічого не було відомо.

Водночас, з огляду на те, що суд повернувся до стадії підготовчого провадження, ОСОБА_4 в силу ч. 1 ст. 52 ЦПК України, вважаючи, що предмет спору стосується її прав, мала відповідне право вступити у справу, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, подавши позов до однієї або декількох сторін. Натомість ОСОБА_4 06.01.2023 звернулася до суду з окремим позовом про визнання розписки недійсною.

Вказане додатково підтверджує необгрунтоване зупинення провадження у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про зупинення провадження судом постановлено з порушенням норм процесуального права.

За вказаних обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач