Справа № 161/7672/22 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/650/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Матвійчук Л. В.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся у червні 2022 року в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позовна заява обґрунтована тим, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0008, загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Поруч із цією ділянкою розташована земельна ділянка :01:001:0132, що перебуває у власності відповідача ОСОБА_3 . Відповідач самовільно захопила частину належно йому земельної ділянки від межі «Б» до межі «В» шириною близько 1-х метрів шляхом незаконного встановлення огорожі та складування на ній різного роду матеріалів. На неодноразові усні прохання звільнити самовільно захоплену частину належної йому земельної ділянки відповідач жодним чином не реагує та зауважує, що це її земельна ділянка, хоча в процесі розроблення ним технічної документації претензій, які б стосувалися меж земельної ділянки від сусідів, у тому числі від відповідача, не надходило. Вони підписали акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами без зауважень. На його заяву позивача від 18 квітня 2022 року Головне управління Держгеокадастру у Волинській області 04 травня 2022 року повідомило, що до закінчення воєнного стану на території України не здійснюються заходи державного контролю за використанням та охороною земель на території Волинської області та рекомендовано звернутися до органу місцевого самоврядування або безпосередньо до суду. Листом Торчинської селищної ради від 07 червня 2022 року його поінформовано про те, що громадянкою ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на земельну ділянку оформлено в 2006 році та рекомендовано їй здійснити винесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості). У досудовому порядку вирішити спір неможливо. Із врахуванням заяви про зміну предмета позову, просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом перенесення паркану (штабелю дерев`яних ящиків, металевої сітки рабиці на дерев`яній огорожі) загальною довжиною 40,99 м в сторону земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0132, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , на відстань від 3,18 м (в північній частині земельної ділянки) до 6,32 м (в південній частині земельної ділянки) відповідно до плану висновку судової земельно-технічної експертизи від 23 листопада 2022 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року позов задоволено, ухвалено зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_2 земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0008, шляхом перенесення паркану (штабелю дерев`яних ящиків, металевої сітки рабиці на дерев`яній огорожі) загальною довжиною 40,99 м в сторону земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0132, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , на відстань від 3,18 м (в північній частині земельної ділянки) до 6,32 м (в південній частині земельної ділянки) відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 23 листопада 2022 року та плану до неї. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 17040 витрат за проведення експертизи, з ОСОБА_3 в дохід держави 992,40 грн судового збору.

Додатковим рішенням суду від 18 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати за надання професійної допомоги в розмірі 15 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення суду від 11 квітня 2023 року, оскільки вважає, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм процесуального права, неповним та невсебічним з`ясуванням усіх обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції не врахував. Скарга мотивована тим, що причиною невідповідності фактичних меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0132 правовстановлюючим документам та технічному документу на таку земельну ділянку є неякісне виконання комплексу землевпорядких робіт ТОВ «Горизонт», який був розробником технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташваної за адресою: АДРЕСА_1 . Зауважила, що технічна документація на належну їй земельну діялянку виготовлена у 2006 році, а технічна документація на земельну ділянку позивача у 2020 році. Фактичне накладання земельних ділянок у користуванні виникло саме через наявну помилку неякісного виконання комплексу землевпорядних робіт ТОВ «Горизонт», які їй, як власнику і фактичному землекористувачу, були незрозумілі до проведення судової земельно-технічної експертизи. Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що вона безпідставно змінила фактичні межі своєї ділянки, захопиши частину земельної ділянки позивача шляхом встановлення паркану та складування на ній дерев`яних ящиків, тобто змістила свою земельну ділянку в бік земельної ділянки, що належить позивачу. Натомість, згідно з висновком експерта, не вона самовільно захопила частину земельної ділянки, а через наявну помилку в технічній документації, допущену ТОВ «Горизонт», вона фактично користувалась багато років з порушенням меж суміжної ділянки позивача. Якщо врахувати висновок експертизи, частина земельної ділянки є проїжджа частина дороги, яка підпадає під категорію земель загального користування і жодним чином не підлягає під категорію земель житлової забудови з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що позивач ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними доказами, які були досліджені в судовому засіданні та з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Враховуючи набуття права власності на земельну ділянку, позивач ОСОБА_2 неодноразово протягом 2021-2022 років звертався до ОСОБА_3 з проханням привести у відповідність до правовстановлюючих документів межу між сусідніми земельними ділянками, навіть шляхом поділу належної йому земельної ділянки, яка незаконно використовується відповідачем, у рівних частинах між сторонами для уникнення будь-яких спорів. Відповідач, з моменту доведення до її відома факту невідповідності її технічної документації відомостям у ДЗК ще в кінці 2020 року до моменту набуття права власності на земельну ділянку позивачем, не вчинила будь-яких дій, спрямованих на виправлення технічних помилок, а саме неправильно визначеної площі земельної ділянки та її конфігурації, та на неодноразові усні прохання звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки, належної позивачу, жодним чином не реагувала і зауважувала, що це її земельна ділянка. Хоч у процесі розроблення позивачем технічної документації на належну йому земельну ділянку жодних претензій, що стосувалися б меж земельної ділянки від сусідів, в тому числі від відповідача, не надходило, вони підписали акт узгодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами без жодних зауважень. Відповідач неодноразово під час судового розгляду заявляла про те, що у добровільному порядку перенести огорожу та складені на земельній ділянці позивача дерев`яні палети вона відмовляється. Такі дії відовідача та неможливість вирішення спору у позасудовому порядку зумовили необхідність звернення до суду із цим позовом. Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про незгоду відповідача з висновком експерта, нею не заявлялось клопотань про призначення повторної (додаткової) експертизи, не було надано суду іншого висновку експерта, не заявлялось клопотання про визнання недопустимим зазначеного доказу, а тому сторона позивача вважає доводи відповідача щодо неповного з`ясування обставин справи суб`єктивними та такими, що не заслуговують на увагу і не спростовують висновків суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до запевнень, що саме з вини проектної організації ТОВ «Горизонт» виник цей спір. Позивач не може бути поставлений в залежність від зазначених обставин і його право власності не може бути порушене. Відповідачем жодних дій з моменту розробки технічної документації та реєстрації права власності на земельну ділянку у 2006 році не здійснювалося. Будь-які претензії відповідачв до ТОВ «Горизонт» не є предметом цього спору і не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті судового рішення. Вважає рішення, ухвалене судом, є обґрунтованим, апеляційна скарга безпідставною, у зв`язку із чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання в апеляційному суді позивач ОСОБА_2 , треті особи та відповідач ОСОБА_3 не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Додатково відповідач ОСОБА_3 була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою.

Від третьої особи ТОВ «Горизонт» надійшла заява про розгляд справи без участі представника товариства, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України). ОСОБА_3 як особа, яка подала апеляційну скаргу на судове рішення повинна цікавитись відомим їй судовим провадженням.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів ухвалила визнати неявку відповідача ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції без поважних причин та проводити розгляд справи у відсутності відповідача та інших учасників, належним чином повідомленої про час і місце судового засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхдно залишити без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що суміжний землевласник ОСОБА_3 , відповідач по справі, безпідставно змінила фактичні межі своєї ділянки, захопивши частину земельної ділянки позивача ОСОБА_2 шляхом встановлення паркану та складування на ній дерев`яних ящиків, тобто змістила свою земельну діялнку в бік земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності. Оскільки межі земельної ділянки належної позивачу змінились самовільним зайняттям відповідачем, то вони підлягають відновленню згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 23 листопада 2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0008, загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,2397 га, кадастровий номер :01:001:0008, що розташована в с. Хорохорин Луцького району Волинської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 063358.

Вказані земельні ділянки є суміжними і даний факт сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції не оспорювався.

Позивач ОСОБА_2 з метою встановлення факту порушення ОСОБА_3 меж суміжної ділянки звертався із відповідними заявами до Управління землеустрою та охорони земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Торчинської селищної ради.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 04 травня 2022 року повідомлено, що до закінчення воєнного стану в Україні не здійснюються заходи державного контролю за використанням та охороною земель на території Волинської області та рекомендовано звернутись до органу місцевого самоврядування або безпосередньо до суду.

Із листа Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 07 червня 2022 року встановлено, що ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0008 оформлено в 2006 році та сільською радою останній рекомендовано здійснити винесення меж земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі (на місцевості).

Згідно з висновком № 17 судової будівельно-технічної експертизи від 23 листопада 2022 року фактичний порядок користування земельною ділянкою у с. Хорохорин Луцького району Волинської області, кадастровий номер :01:001:0132 не відповідає правовстановлюючому документу та технічній документації із землеустрою на дану земельну ділянку. При цьому, відсутнє накладання земельних ділянок у с. Хорохорин Луцького району Волинської області кадастровий номер :01:001:0132 та :01:001:0008 відповідно до правовстановлюючих документів та документацій із землеустрою на ці земельні ділянки. Разом з тим, існує накладання меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:001:0132 (на плані до висновку експерта червоним кольором) та меж земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0008 (на плані до висновку експерта зеленим кольором) в с. Хорохорин Луцького району у фактичному користуванні зі сторони відповідача.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Статті 125, 126 ЗК України передбачають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом добросусідства, власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання відповідно до їх цільового призначення при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчинені дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них (ст. 103 ЗК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Аналогічна норма міститься в Земельному кодексі України, а саме - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст. 152 ЗК України).

Частиною 1 ст. 107 ЗК України визначено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

За правилами ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Умовами для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Наведений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 599/340/16.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 77, 78 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи існує факт накладання меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:001:0132 (на плані до висновку експерта червоним кольором) та меж земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0008 (на плані до висновку експерта зеленим кольором) в с. Хорохорин Луцького району у фактичному користуванні зі сторони відповідача. При цьому, судом враховано, що відповідно до правовстановлюючих документів та документацій із землеустрою на ці ділянки накладання ділянок відсутнє, а фактичний порядок користування земельною ділянкою у с. Хорохорин Луцького району Волинської області, кадастровий номер :01:001:0132 не відповідає правовстановлюючому документу та технічній документації із землеустрою на таку земельну ділянку.

Відповідачем ОСОБА_3 висновки судової земельно-технічної експертизи ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційні скарзі не заперувались, клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи не заявлялись.

Аргументація апеляційної скарги в частині допущення третьою особою ТОВ «Горизонт» помилки при розробленні технічної документації щодо належної їй земельної ділянки колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

У висновку судової земельно-технічної експертизи зазначено, що в ході дослідження виявлено невідповідність фактичного порядку користування земельною ділянкою у с. Хорохорин Луцького району Волинської області, кадастровий номер :01:001:0132 правовстановлюючому документу та технічній документації із землеустрою на таку земельну ділянку.

Одночасно із цим, відповідно до правовстановлюючих документів земельних ділянок, належних позивачу та відповідачу, накладання таких земельних ділянок відсутнє. Відповідач ОСОБА_3 не надала доказів на підтвердження факту її звернення до ТОВ «Горизонт», Головного управління Держгеокадастру у Волинській області чи органу місцевого самоврядування із заявами про виправлення помилок у технічній документації, за їх наявності, винесення меж земельної ділянки в натурі тощо. Натомість, відповідачем не узято до уваги лист Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 07 червня 2022 року із викладеними у ньому рекомендаціями, а під час розгляду справи у суді першої інстанції заявлялось про відмову у добровільному перенесенні паркану та дерев`яних палет.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що набуття відповідачем земельної ділянки раніше, ніж позивачем суміжної, багаторічне користування нею такою земельною ділянкою у фактичних її межах (які включають спірну частину земельної ділянки позивача) виключає самовільність зміни відповідачем ОСОБА_3 фактичних меж її земельної ділянки, захоплення частини земельної ділянки позивача ОСОБА_2 шляхом перенесення паркану та складування на ній дерев`яних ящиків.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_3 заперечувала щодо виділення ОСОБА_2 суміжної земельної ділянки, яка включає, зокрема, частину, щодо користування якою існує цей спір. Відповідач не оспорювала право власності позивача на спірну частину земельної ділянки та не надала доказів суду, що використання нею цієї спірної частини земельної ділянки є правомірним. Відповідно до правовстановлюючих документів позивач ОСОБА_2 набув пізніше за відповідача ОСОБА_3 право на свою земельну ділянку, але він ніяким чином не захопив, і не користується земельною ділянкою, належною на праві власності відповідачеві.

Претензії відповідача до третьої особи щодо правильності розробки технічної документації не є предметом розгляду цієї справи ні в суді першої інстанції, а тому колегія суддів не робить висновків у цій частині доводів апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що частина земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2 , площа якої визначена відповідно до висновку судового експерта, знаходиться у фактичному користуванні відповідача ОСОБА_3 , остання заважає користуванню позивачем цим майном, для створення таких перешкод станом на день розгляду справи немає правомірних підстав (припису закону, договору між власниками суміжних ділянок тощо), правильним є висновок суду про зобов`язання відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди позивачу ОСОБА_2 у користуванні належної йому частиною земельної ділянки у заявлений спосіб.

Колегія суддів зауважує, що користування відповідачем частиною земельної ділянки без правової підстави не створює підстав для виникнення у неї законних прав на таке майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та не порушив норм процесуального права, а тому колегією суддів не встановлено підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя

Судді