РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/639/23

Провадження 2-о/621/28/23

23 червня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді В.Філіп`євої,

за участі - секретаря судового засідання А.Лацько

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області (представник не з`явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з заявою, в якій просить суд встановити факт, що має для нього юридичне значення, а саме факт його постійного проживання разом з рідною сестрою - спадкодавицею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначив, що він та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом і сестрою по лінії матері ОСОБА_5 . Заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак після розірвання шлюбу залишив квартиру колишній дружині й дитині, а сам повернувся жити до квартири АДРЕСА_2 , де проживав разом з матір`ю ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_6 до моменту їх смерті, де фактично мешкає й на даний час, що підтверджується Актом депутата Зміївської міської ради та іншими доказами по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника, ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра ОСОБА_6 . Квартира АДРЕСА_2 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, належала за життя в рівних частинах матері та сестрі заявника. Сестра ОСОБА_6 на час своєї смерті в зареєстрованому шлюбі не перебувала, дітей не мала, заповіту на випадок своєї смерті не залишала, а отже він, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем другої черги після померлої сестри. ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області від 23.01.2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні відомості, що підтверджують його спільне проживання зі спадкодавицею станом на день її смерті.

Таким чином, встановлення факту постійного проживання заявника разом із сестрою на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 має для нього юридичне значення та необхідно в подальшому для оформлення спадщини, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с.1-4).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання з`явився заявник ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи - Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області - в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, заперечень проти заяви не подавав.

Відповідно до ч.1 статті 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_2 наполягав на задоволенні заяви з підстав, викладених вище. Вказав, що після розірвання свого шлюбу більше 10 років фактично проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті матері в 2010 році, вони разом із сестрою продовжували проживати в цій квартирі, вели спільне господарство, сплачували разом за комунальні послуги. Сестра не перебувала в зареєстрованому шлюбі, дітей не мала, а тому після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 він особисто здійснював її поховання як єдиний член сім`ї, і до теперішнього часу продовжує жити в цій квартирі. Підтвердження факту постійного проживання з сестрою в судовому порядку необхідно йому для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, а тому просить суд задовольнити його заяву.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що є колишньою дружиною заявника. Шлюб між ними розірвано більше 15 років тому, але вони зберегли між собою нормальні відносини. Заявник зареєстрований в квартирі, де на даний час проживає вона та їх спільна дитина за адресою: АДРЕСА_1 , однак після розірвання шлюбу ОСОБА_1 пішов жити до квартири матері і сестри за адресою: АДРЕСА_2 . Він дійсно проживав в цій квартирі як на момент смерті сестри ОСОБА_6 , так і проживає на даний час.

Заслухавши заявника, свідка, дослідивши письмові докази, додані до матеріалів справи, суд встановив наступне:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 07-16/744 від 26.07.2019 року (а.с.3, зв.бік)

Згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 23.09.1967 року, батьками заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_8 (по-батькові - нерозбірливо) та ОСОБА_5 (а.с.9, зв.бік)

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Зміївської міської ради 22 травня 2001 року, квартира АДРЕСА_2, належить в рівних частинах на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 згідно розпорядження органу приватизації № 142 від 28.03.2001 року (а.с.6, зв бік)

Як вбачається з домової книги квартири АДРЕСА_2 , у вказаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.4-5)

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 10.02.2023 року, спадкодавця ОСОБА_6 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.7)

15.12.2006 року ОСОБА_6 розірвала шлюб із ОСОБА_10 , що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.02.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 282 від 15.12.2006 року (а.с.6)

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 6 від 10.02.2023 року, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с.8)

Таким чином, належними й допустимими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є рідними братом і сестрою по матері.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис про смерть № 152 від 15.06.2010 року (а.с.5, зв.бік)

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 36 років, ОСОБА_6 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 10.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 98 (а.с.9)

Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Любові Василівни від 23.01.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після сестри ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , в зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10)

Як вбачається з Акту обстеження, складеного депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Двигуном Євгеном Івановичем 25.02.2023 року, ОСОБА_1 з 2012 року і по теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за вказаною адресою постійно проживала його сестра ОСОБА_6 , що підтверджується в тому числі й свідченнями сусідів (а.с.11)

Встановивши обставини справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно положень статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин, та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

За змістом статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, крім іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 3, частини 4 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно ч.2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За змістом норми статті 1268 Цивільного кодексу України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зокрема, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Заявником ОСОБА_1 належними та допустимими доказами доведено факт його постійного проживання разом з сестрою - спадкодавицею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , заінтересованою особою вказаний факт не спростовується й не оспорюється, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б заперечували вказаний факт, судом не встановлено.

Метою встановлення вказаного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, ч.2 ст.315, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час відкиття спадщини, а саме на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2

Заінтересована особа: Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, , юридична адреса: Харківська область, Чугуївський район, місто Зміїв, вул.Адміністративна, буд.9

Повний текст рішення складно і проголошено 28.06.2023

Суддя В.Філіп`єва