Справа № 357/7236/23
Провадження № 2/357/2177/23
У Х В А Л А

26.06.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя та кредитних зобов`язань, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, яка була зареєстрована судом та відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Бебешко М.М.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Суд дослідивши матеріали справи встановив, що позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття провадження, оскільки позивачем подано заяву з порушенням п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява, крім інших обов`язкових реквізитів, має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Як зазначено в п.2 ч.1 ст.176 цього Кодексу - ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Так позивач просить визнати спільним майном подружжя та поділити автомобіль Volkswagen LT 35, предмети домашнього вжитку (холодильник, пральна машина, електрокамін тощо), однак не вказує державний номерний знак автомобіля, дату випуску, його вартість на момент звернення до суду з позовом, а також не вказує яку саме модель, марку побутової техніки просить визнати спільним майном та поділити, не зазначає, чим підтверджується придбання всього майна, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, не зазначає, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна, а також не подає оцінку їх вартості на момент звернення до суду.

Крім того, позивач просить визнати спільним майном подружжя кредитні зобов`язання, однак на надає копії кредитних договорів та розрахунок заборгованості на день звернення до суду з позовом та не конкретизує, які кредитні зобов`язання просить поділити між сторонами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» - звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Так матеріали справи не містять належних доказів (висновку експерта) про вартість майна, на яке позивач просить визнати спільним майном подружжя та поділити, що не дає можливості суду визначити необхідний розмір судового збору, який повинен бути сплачений у даному випадку.

Отже, позивачу необхідно вказати конкретизувати модель, марку, рік випуску, державний номерний знак автомобіля, вказати яку саме побутову техніку (модель, марку дату випуску) просить визнати спільним майном подружжя та поділити, зазначити, чим підтверджується придбання всього майна, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна, а також надати оцінку їх вартості на момент звернення до суду з позовом. Крім того надати копію кредитних договорів, вказати коли та ким було надано кредит, надати розрахунок заборгованості на день звернення до суду з позовом та конкретизувати, які кредитні зобов`язання просить поділити між сторонами.

Позивач має надати суду належні докази вартості спірного нерухомого майна (висновок експерта), відповідно якого визначити ціну позову та додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.185 ЦПК України).

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.175, 185, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя та кредитних зобов`язань, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М. М. Бебешко