Провадження № 2/317/118/2023
Справа № 317/1251/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участі секретаря судового засідання Вакуленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування) про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання трьох малолітніх дітей з батьком. Позов обґрунтовано наступним.

25 жовтня 2013 року між сторонами у справі був укладений шлюб, від якого вони мають трьох малолітніх дітей.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 30 травня 2019 року шлюб було розірвано, а рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 травня 2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей сторін, які залишились проживати з матір`ю. Заборгованість з аліментів у позивача відсутня.

При розгляді в суді питання про стягнення аліментів ОСОБА_1 подавався зустрічний позов, в якому він просив визначити місце проживання дітей з ним, однак в задоволенні цього позову йому було відмовлено.

Після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 вивезла дітей до своїх батьків, які проживають у Веселівському районі Запорізької області, який був окупований російськими військами на початку 2022 року. Сама відповідачка проживає і працює в місті Запоріжжі, а дітьми опікувались її батьки.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 фактично дітьми не опікується, а перебування дітей на окупованій території створює загрозу їх життю та здоров`ю, позивач просив суд задовольнити позов та визначити місце проживання дітей з ним. В разі задоволення позову він має намір виїхати на непідконтрольну територію разом з волонтерами та забрати дітей. Зазначив, що його доходи та умови його проживання повністю здатні задовольнити всі потреби їх з відповідачкою дітей.

Наведено нормативне обґрунтування позову.

Дана цивільна справа розподілена в порядку статті 33 ЦПК України, визначено головуючого суддю Сакояна Д.І.

Ухвалою від 27 липня 2022 року в даній справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.

14 серпня 2022 року представником відповідачки ОСОБА_2 до суду через систему «Електронний суд» поданий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнаються, виходячи з наступного.

Частина доводів позовної заяви вже була оцінена судом при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей.

Крім того, у позивача наявна значна заборгованість зі сплати відповідачці аліментів на дітей в розмірі 115 173,95 гривень, що ставить під сумнів спроможність батька забезпечити належне утримання трьох малолітніх дітей. Відповідачка ОСОБА_2 , при цьому, також працює та має стабільний дохід, що дозволяє їй в повній мірі забезпечувати дітей всім необхідним.

Зазначено, що починаючи з 2020 року позивач ОСОБА_1 самоусунувся від участі у вихованні дітей.

Перебування дітей в зоні окупації на даний момент є більш безпечним для них, оскільки місто Запоріжжя, в якому проживає позивач, майже щодня обстрілюється російськими військами, в той час як територія Веселівського району під обстрілами не перебуває.

На підставі наведеного представник відповідачки просив суд відмовити в задоволенні позову.

17 серпня 2022 року представником позивача до суду подана відповідь на відзив, в якій він категорично заперечив проти доводів відзиву та зазначив наступне.

Дійсно, питання про визначення місця проживання спільних дітей сторін вже було предметом розгляду в суді, однак з плином часу обставини суттєво змінилися. До моменту, коли відповідачка забрала дітей у позивача, він був люблячим батьком, водив дітей до садочка та лікарні, весь свій вільний час намагався присвячувати дітям.

Позивачу невідомо звідки виникла його заборгованість за аліментами і звідки взявся наданий відповідачкою розрахунок цієї заборгованості, адже позивачем до позовної заяви додавався розрахунок, за яким заборгованість по аліментам відсутня.

Крім того, відповідачка ОСОБА_2 фактично з дітьми не проживає і невідомо куди витрачає грошові кошти, які він сплачує як аліменти. Доводи відзиву щодо самоусунення батька від виховання дітей не відповідають дійсності, адже саме ОСОБА_2 забрала дітей та вивезла їх із міста Запоріжжя до своїх батьків.

Зазначив, що доводи відповідачки щодо більшої безпеки для дітей у Веселівському районі, аніж у місті Запоріжжі, є дуже дивними та помилковими, оскільки на окупованій території діти можуть бути викрадені окупантами та вивезені з України. Крім того, позивач у разі задоволення позову має змогу доправити дітей у більш безпечне місце, аніж Запоріжжя.

Просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою від 20 жовтня 2023 року судом закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

16 січня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшло клопотання про здійснення повторного перерозподілу даної цивільної справи в зв`язку з тривалою непрацездатністю головуючого судді.

17 січня проведено перерозподіл даної справи з визначенням нового складу суду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи позовної заяви та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача та сама відповідач в судовому засіданні заперечили проти доводів позову та просили суд залишити його без задоволення.

Суд, вислухавши сторін та їх представників, дослідивши подані докази та вислухавши в присутності психолога ОСОБА_3 трьох малолітніх дітей сторін, дійшов наступних висновків.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи міститься копія рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя по справі № 336/1283/19 від 30 травня 2019 року, яким підтверджено факт розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 25 жовтня 2013 року.

Крім того, як вбачається з копії постанови Запорізького апеляційного суду по справі № 336/1282/19 (№ 22-ц/807/2790/21), між сторонами вже виникав спір про визначення місця проживання дітей, який судом був вирішений на користь матері. Рішенням суду першої інстанції в цій справі з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти.

Також судом досліджені документи, надані позивачем разом з позовною заявою: розрахунок заборгованості за аліментами позивача перед відповідачем від 20 червня 2022 року з нульовою сумою заборгованості; договір купівлі-продажу житлового будинку; подяки позивачу зі школи тощо.

Відповідно до актів обстеження умов проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 20 вересня 2022 року та 15 вересня 2022 року відповідно, встановлено, що і матір`ю і батьком створено належні умови для проживання, навчання та відпочинку дітей. Досліджені інші документи, що стосуються умов проживання як у матері, так і батька.

Судом також досліджений розрахунок заборгованості за аліментами від 09 серпня 2022 року, за яким суму заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за аліментами на дітей, що стягнуті рішенням суду по справі № 336/1282/19, визначено в розмірі 115 173,92 грн. Цей розрахунок наданий представником відповідачки разом з відзивом на позовну заяву.

Крім того, 20 лютого 2023 року до суду надійшов висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 22.04/01-34/688 від 25 листопада 2022 року про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дітей з батьком позивачем ОСОБА_1 .

Судом досліджений й наданий представником відповідача розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за аліментами від 14 березня 2023 року, за яким сума заборгованості становить 117 173,99 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 19 СК України участь органу опіки та піклування у спорі щодо місця проживання дитини є обов`язковою. При цьому, такий орган подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання між батьками спору про місце проживання дітей.

Суд констатує, що безпосередньою підставою для визначення місця проживання дітей з батьком визначено те, що діти перебувають на окупованій російськими військами території Веселівського району, а відповідачка ОСОБА_2 проживає окремо від них в місті Запоріжжі.

Як було встановлено в судовому засіданні, з вересня 2022 року діти проживають в місті Запоріжжі зі своєю матір`ю відповідачкою ОСОБА_2 , яка належним чином ставиться до своїх материнських обов`язків по відношенню до них. Будь-яких доказів зворотного позивачем суду не надано.

В судовому засіданні 12 травня 2023 року, проведеному за участю психолога ОСОБА_3 та без присутності сторін, судом була вислухана думка малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили суд, що проживають разом з матір`ю і їм добре з нею. Переїжджати до батька вони категорично не хочуть, хоча і люблять його. Мати забезпечує їх всім необхідним і їм дуже добре жити з мамою.

Таким чином суд констатує відсутність в даній справі тих підстав для зміни місця проживання дітей, які були зазначені позивачем в позовній заяві. Крім того, судом встановлена однозначна прихильність всіх трьох дітей до матері, що відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України обов`язково має бути врахована судом.

Висновок органу опіки та піклування в даній справі щодо доцільності проживання дітей з батьком суд оцінює критично, адже в його основу покладено відомості, які не знайшли свого підтвердження в суді: починаючи з вересня 2022 року діти перебувають на території міста Запоріжжя, а не в окупованому Веселівському районі, як зазначено у висновку; у ОСОБА_1 існує значна сума заборгованості з аліментів на дітей (що підтверджено розрахунком від 14 березня 2023 року), в той час як у висновку констатовано відсутність такої заборгованості.

Особливу увагу суд звертає на те, що в наданому органом опіки до суду висновку міститься інформація про те, що і мати і батько створили належні умови для проживання, навчання та відпочинку дітей, але чому орган вирішив, що дітям доцільно проживати саме з батьком, а не з матір`ю, з висновку встановити неможливо, оскільки в ньому відсутнє будь-яке мотивування.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 29 червня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) про визначення місця проживання малолітніх дітей залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін