Номер провадження: 22-ц/813/3490/23
Справа № 509/4005/21
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Овідіопольська селищна рада Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Заявниця повідомила, що з січня 2013 року вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю, вели спільне господарство, разом харчувалися, ОСОБА_1 піклувалася про останню, надавала допомогу, доглядала за нею. У 2015 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання. Заявниця зазначила, що є спадкоємцем 4-ї черги, а також те, що вона зверталась до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак їй було відмовлено, та роз`яснено її право на звернення з позовом до суду. Заявниця також вказувала, що встановлення факту, що має юридичне значення їй необхідне для оформлення спадкових прав (а.с. 1-23).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.09.2021 року вирішено заяву задовольнити та встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю з 2013 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 38).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Одеської міської ради звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт повідомляє, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 03.08.2022 року №306471118 вбачається відсутність будь-якого нерухомого майна у ОСОБА_2 на території Овідіопольського району Одеської області, а відповідно до відомостей, наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради у листі від 03.08.2022 року №264ел/01-10 ОСОБА_2 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю. Таким чином, зазначає апелянт, оскільки місцем відкриття спадщини є м. Одеса, то до участі у даній справі, як заінтересована особа, підлягала залученню територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, яка судом першої інстанції до участі у розгляді справи залучена не була. Також, апелянт вказує на те, що судом, до юрисдикції якого відноситься розгляд заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю є Суворовський районний суд м. Одеси, оскільки відповідно до відомостей, наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради ОСОБА_2 була зареєстрована за вище вказаною адресою. Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального права та вирішив у порядку окремого провадження спір про право, що є безумовною підставою для скасування даного рішення. Також, апелянт повідомив, що про наявність даного рішення Одеській міській раді стало відомо під час розгляду справи № 523/503/22, яка перебуває у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового часу на прийняття спадщини (а.с. 44-84).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.08.2022 року було відкрито апеляційне провадження (а.с. 89-91) та ухвалою від 17.10.2022 року справу призначено до розгляду (а.с. 96).

08.06.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Мазур Наталії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 , в якому стверджувала, що судом першої інстанції не враховано, що метою звернення заявника до суду в даній справі є встановлення факту її постійного проживання як спадкоємця із спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно, тому спір про право в даному випадку відсутній (а.с. 125-134).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про дату, час та порядок проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За положенням ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки обставини постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю підтверджуються належними та допустимими доказами, письмовими документами, зважаючи на те, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

Апеляційний суд не погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції та, задовольняючи частково апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суд в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю з 2013 року до часу відкриття спадщини, посилаючись на положення ст. 1264 ЦК України, зазначаючи при цьому, що встановлення даного факту необхідне їй для вирішення в подальшому питання щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Разом з тим, у відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме п. 6, судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись за участю заявників і заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, представник Одеської міської ради зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що заявник - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 (згідно копії паспорта заявника та відмітки щодо реєстрації місця проживання), що також підтверджується наявними матеріалами справи, за якою також була зареєстрована й померла ОСОБА_2 , а тому відповідно в якості заінтересованої особи повинна бути залучена саме Одеська міська рада, яка в якості доводів апеляційної скарги посилається також на неврахування судом першої інстанції в даному випадку відповідних положень ст. 1277 ЦК України, що свідчить, в свою чергу, про наявність спору про спадкове право.

При цьому, в процесі перевірки наведених апелянтом доводів апеляційної скарги, було встановлено, що ОСОБА_1 11.03.2021 року вже зверталася до Овідіпольського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та ухвалою від 14.04.2021 року цивільну справу за вказаною заявою ОСОБА_1 було передано до Суворовського районного суду м. Одеса, оскільки було встановлено, що остання зареєстрована в АДРЕСА_2 . В подальшому, Суворовським районним судом м. Одеса 09.06.2021 року постановлено ухвалу про відмову у відкриття провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , у зв`язку із наявністю спору про право та роз`яснено останній право на звернення до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження на загальних підставах.

За положенням ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справи, що підлягають розгляду в порядку окремого провадження містить ч. 2 ст. 293 ЦПК України, згідно якої в порядку окремого провадженню втому числі підлягають розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293).

Порядок розгляду справ окремого провадження визначено статтею 294 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи; справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Разом з тим, згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

При цьому, згідно висновку викладеного в постанові ВС від 10.04.2019 року по справі № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене в сукупності, судом першої інстанції не було в повні мірі встановлено та перевірено всі обставини справи, що призвело до передчасного висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки зважаючи на вищенаведені положення та встановлені обставини справи, в тому числі наведені доводи апелянта, вказана заява підлягає розгляду в порядку позовного провадження. За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а відповідна заява - залишенню без розгляду на підставі п. 6 ст. 294 ЦПК України.

Згідно положень ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ч. 1 ст. 377 ЦПК України, частково задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.09.2021 року та залишає заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда