Ухвала

05 липня 2023 року

м. Київ

справа № 161/5532/23

провадження № 61-9381ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області, у складі судді Ковтуненка В. В., від 10 квітня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Здрилюк О. І., Бовчалюк З. А., Карпук А. К., від 22 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересовані особи: Луцький об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час військових дій у м. Соледар Бахмутського району Донецької області, з метою отримання одноразової грошової допомоги та оформлення пенсії по втраті годувальника.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 10 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду адміністративної юрисдикції.

Постановою Волинського апеляційного суду від 22 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2023 року залишено без змін.

21 червня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у цивільній справі № 161/5532/23, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, що підтверджено, зокрема, висновками Верховного Суду у постановах від 03 червня 2021 року в справі № 2-1210/11, від 08 червня 2021 року в справі № 2-1207/2011.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Наведене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постановах від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 362/5657/17.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судами встановлено, що Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом, уповноваженим на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати ОСОБА_1 у разі встановлення факту її перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув під час військових дій у м. Соледар Бахмутського району Донецької області.

Встановивши, що між ОСОБА_1 та органами, які здійснюють призначення і виплату одноразової грошової допомоги та пенсії по втраті годувальника, фактично виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у цивільній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки між сторонами виник спір у сфері публічних правовідносин, пов`язаний зі здійсненням суб`єктами владних повноважень управлінських функцій.

Судами попередніх інстанцій правильно враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23 травня 2022 року в справі № 539/4118/19, від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22,

від 26 квітня 2023 року у справі № 695/2011/22, які також підтверджені Верховним Судом у постановах від 24 квітня 2023 року в справі № 554/11974/21, від 17 травня 2023 року в справі № 343/1548/22,

Оскільки правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у цивільній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Доводи заявника про те, що адміністративний суд також відмовив у прийнятті її позову підлягають відхиленню, оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року скасовано ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня

2023 року про відмову у відкритті провадження та від 14 квітня 2023 року про повернення заяви без розгляду у справі №140/6420/23 за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, а справу направлено для продовження розгляду до адміністративного суду першої інстанції.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 травня 2023 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников