Справа № 350/1491/22
Провадження № 22-ц/4808/624/23
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Гринчишин Марії-Мар`яни Василівни на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Пуликом М.В. 07 березня 2023 року в селищі Рожнятів Івано-Франківської області, повний текст якого складено 08 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З лютого 2022 року вони не проживають разом, не підтримують сімейних стосунків, вона з дітьми переїхала на проживання до своїх батьків. На час подання даного позову на розгляді в Рожнятівському районному суді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні та розвитку, що ставить її у важке матеріальне становище. ОСОБА_2 має можливість матеріально забезпечити найнеобхідніші потреби дітей, оскільки працює за кордоном та має достатній заробіток. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 6000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття (а.с.1).

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2023 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 02.12.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання (а.с.28-29).

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гринчишин М.-М.В. подала апеляційну скаргу, в якій вважає його прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та винесеним із порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з посиланням на доводи позивача про те, що відповідач працевлаштований у Республіці Польща (хоча жодних доказів позивач не надала), а також на те, що відповідачем до подання позовної заяви надавались кошти у розмірі 200-300 злотих на кожну дитину (що по курсу становить 1680-2500 грн) та на тре, що відповідач є працездатною особою.

Зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А позивачем не було надано жодних доказів щодо матеріального становища відповідача, що не враховано судом.

Наголошує, що при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати матеріальне становище платника аліментів, однак судом не взято до уваги те, що визначений рішенням суду розмір аліментів (по 3500 грн на кожну дитину щомісяця) не є співмірним із доходами відповідача, які останній отримує від тимчасових робіт.

Вказує, що суд у рішенні зазначив про те, що батько не відмовляється від утримання своїх дітей та щомісячно передавав матері кошт у розмірі 200-300 злотих на кожну дитину. Встановлений судом розмір аліментів перевищує прожитковий мінімум , встановлений державою для дітей відповідного віку на 54% та 23% відповідно.

За наведених обставин просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким призначити сплату аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.33-35).

Позивачка ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, яку вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Не погоджується із доводами апелянта про те, що розмір аліментів, встановлений судом, перевищує прожитковий мінімум, встановлений державою. Адже зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму в Україні, інфляційні процеси, вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальне становище дітей. Слід звернути увагу і на багато додаткових витрат, пов`язаних із забезпеченням гармонійного розвитку дітей, станом їх здоров`я, матеріального благополуччя, яке покладено на того з батьків, з яким безпосередньо проживають діти. Оскільки відповідач добровільно не надає інформації про своє місце роботи та доходи, суд дійшов правильного висновку про стягнення з нього визначеної суми аліментів. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК це справи, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

З урахуванням наведених положень розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що сторони на час подання позовної заяви перебували в шлюбі з 05.10.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.05.2016 року та серії НОМЕР_2 від 28.08.2020 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6,7).

Задовольняючи позов частково, суд перешої інстанції виходив з того, що жодного доказу про розмір заробітку відповідача позивачкою не надано, враховуючи те, що відповідач не є інвалідом та є працездатною особою та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 3500 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ст.18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, тобто дитину повинен утримувати не лише їх батько, а і її мати.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Апелянт зазначає, що він не працевлаштований (не має постійної роботи), а позивач стверджує про наявність у нього доходу від трудової діяльності за межами України.

Жодних доказів про те, що відповідач дійсно не працевлаштований і з яких причин, ним суду не представлено. Так, не подано доказів про те, що він перебуває на обліку у центрі зайнятості у зв`язку з пошуком роботи, з яких причин він перебуває за межами України і у якій країні, а також, що не отримує доходів за межами України. Також не подано і жодних доказів про його стан здоров`я.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання неповнолітнім дітям та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.

Відповідач ОСОБА_2 просить призначити сплату аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Виходячи із рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вони в однаковій мірі несуть тягар утримання дитини. Законом гарантований мінімальний рівень аліментів одного з батьків на рівні, не нижчому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цей розмір застосовується в тих окремих випадках, коли існують об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Такі об`єктивні обставини мають бути підтверджені певними доказами про стан здоров`я відповідача і витрати на лікування, про неможливість працевлаштування і обмеження щодо виконання певних видів робіт, про наявність інших утриманців і витрати на їх утримання тощо.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами і інтереси дитини і її право на достатній рівень матеріального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії, а аліменти можуть бути стягнені з одного із батьків і в більшому розмірі, зокрема і наближеному до розміру прожиткового мінімуму.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, колегія суддів виходить з того, що відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження фінансової забезпеченості відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання неповнолітнім дітям та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.

Жодної інформації щодо доходів на час розгляду справи у суді першої чи апеляційної інстанцій, з яких можна було б зробити висновок про матеріальний стан, відповідач не надав. Крім того, відповідач не надав інформації, що його дохід змінився та він не має можливості оплачувати аліменти.

Також відповідач і не подав доказів про наявність у нього нерухомого та рухомого цінного майна, домашнього господарства тощо.

Позивачкою також не подано доказів про матеріальний стан сім`ї, її доходи, що не дає можливості зробити висновок про матеріальне забезпечення ( матеріальний стан) дітей.

Таким чином, суд виходить з того, що апелянт є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, не представив жодних даних про свої доходи, в матеріалах справи відсутня інформація про наявність на утриманні відповідача інших дітей, що дає йому можливість матеріально утримувати дітей на рівні, вищому від половини прожиткового мінімуму.

Оскільки діти мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, колегія з урахуванням встановлених обставин по справі, вартості товарів та послуг на день вирішення спору, висновків про матеріальне становище відповідача та дітей, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість розміру аліментів на кожну дитину за рахунок відповідача у розмірі 2500 грн, оскільки в цілому з урахуванням такого розміру аліментів для дитини забезпечуватиметься щомісячний дохід в розмірі, наближеному до прожиткового мінімуму на дитину і такий розмір аліментів не може бути надто обтяжливим для відповідача.

З огляду на викладене, рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2023 року підлягає зміні.

Колегія суддів дійшла висновку, що із відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 02 грудня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів у розмірі 2500 грн відповідає критеріям розумності, достатності і відповідає інтересам дітей, при цьому не порушує прав та інтересів відповідача та його двох дітей і не є для відповідача надто обтяжливим.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач не має можливості надавати такий розмір утримання чи за станом здоров`я працювати, в матеріалах справи немає.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1ст.192 СК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Гринчишин Марії-Мар`яни Василівни задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно з їх індексацією відповідно до закону, починаючи з 02.12.2022 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно з їх індексацією відповідно до закону, починаючи з 02.12.2022 року і до досягнення дочкою повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.