ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року у справі № 185/10187/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я (суддя першої інстанції Болдирєва У.М.), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилася на те, що він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах. 21 серпня 2005 року під час роботи з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження. 31 травня 2014 року він був звільнений відповідачем з роботи у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. За висновком МСЕК від 16 травня 2014 року йому було первинно встановлено 80 відсотків втрати працездатності та другу групу інвалідності. Внаслідок трудового каліцтва порушені його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 234000,00 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 160000,00 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в сумі 1600,00 грн.

Не погодившись частково з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 160000,00 грн. та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, постановленим без врахування всіх фактичних обставин справи, не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, надана не вірна оцінка доказам у справі, а також з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, апелянт посилається на те, що судом було частково задоволено позовні вимоги позивача, незважаючи на вину ОСОБА_1 згідно п. 10 Акту № 61 про нещасний випадок від 24.08.2005р., грунтуючись лише на доказах, поданих позивачем.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, вважаючи доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача щодо порушенням ним вимог ст. 153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності. Позивач був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту та спеціальним одягом, а також відповідачем були створені, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, безпечні та нешкідливі умови праці. Сама ж важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача, не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженню здоров`я працівника при виконанні ним трудових обов`язків. Позивач укладаючи з відповідачем трудовий договір був повідомлений, в порядку передбаченому ст. 29 КЗпП України, про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці. Позивач свідомо йшов працювати у шкідливих умовах праці, щорічно проходив періодичний медичний огляд, та був обізнаний про стан свого здоров`я.

Також, апелянт звертає увагу на те, що позивачу встановлена інвалідність, проте йому не протипоказана фізична праця взагалі на поверхні. Зазначено, що за відсутності у справі належних та допустимих доказів зміни психічного стану позивача підстави для ствердження про заподіяння йому моральної шкоди відсутні.

Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу. Так, судом не було належним чином досліджено акт огляду потерпілого МСЕК та Індивідуальну програму реабілітації інваліда, в яких спеціалістами МСЕК зазначаються потреби щодо психологічної реабілітації хворого. При цьому, зазначена програма не містить вказівок на необхідність психологічного лікування, а також наявність у позивача психологічних та моральних страждань. Тобто, за відсутності у справі доказів зміни психічного стану позивача підстави для встановлення судом факту заподіяння моральної шкоди відповідачем відсутні. Відповідний висновок судової - психологічної експертизи у матеріалах справи відсутній.

Апелянт зазначає, що за відсутності у матеріалах справи доказів зміни психічного стану позивача підстави для ствердження про заподіяння йому моральної шкоди відсутні. Встановлення самого ступеню втрати професійної працездатності не підтверджує факту спричинення моральної шкоди. Також підприємство посилається на те, що судом неправильно визначено розмір суми відшкодування моральної шкоди.

Крім того, апелянт зазначає про те, що обмеження життєдіяльності, часткова втрата професійної працездатності компенсовані позивачу встановленням групи інвалідності щомісячними страховими виплатами та іншими пільгами, встановленими діючим законодавством.

11 квітня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14квітня 2023 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.

24 квітня 2023 року апелянтом усунуто недоліки в апеляційній скарзі згідно ухвали апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі було надіслано супровідним листом від 28.04.2023 року засобами поштового зв`язку, а представнику апелянта ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» також на його електронну пошту. Крім того, вказаним супровідним листом позивачу у справі ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було надіслано копію апеляційної скарги.

Позивач у справі ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги 05.05.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 234000,00 грн., тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно із записами у трудовій книжці, ОСОБА_1 працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті, був звільнений 31 травня 2014 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

21 серпня 2005 року з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, про що складено акт № 61 від 24 серпня 2005 року. Внаслідок падіння шматка породи ОСОБА_1 отримав важку травму голови.

Випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії АБ № 0006621 підтверджується, що 16 травня 2014 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 80 відсотків втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності з причини травми від 21 серпня 2005 року.

Зазначені докази визнанні судом належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування і допустимими, оскільки одержані в порядку, встановленому законом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог саме в такий частині.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності, встановленні групи інвалідності.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо моральної шкоди, вказував, зокрема на необхідність проходження систематичних лікарських спостережень, лікування та придбання лікувальних засобів.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

На це суд першої інстанції уваги не звернув, та помилково визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 160000,00 грн.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а саме стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн. та судового збору в розмірі 1000,00 грн. на користь держави.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року - змінити в частині відшкодування розміру моральної шкоди і стягнення судового збору..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

В інший частині відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» () на користь держави судовий збір в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи