Номер провадження: 22-ц/813/20/23
Справа № 520/4692/16-ц
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного м. Одеси від 05 липня 2016 року, постановленого під головуванням судді Куриленко О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, посилаючись на те, що 24.04.2002 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 3/50 домоволодіння АДРЕСА_1 , який в подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2015 року було визнано недійсним та повернуто сторони у попередній стан.

Позивач зазначав, що після звернення до виконавчої служби йому стало відомо про те, що 20.03.2015 року ОСОБА_4 передарувала спірне майно ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив витребувати від ОСОБА_1 3/50 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Витребувано від ОСОБА_1 3/50 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд не в повній мірі дослідив існуючи факти та обставини, позбавив її можливості захистити свої права і довести безпідставність позовних вимог, що в сукупності призвело до неправильного вирішення справи по суті, зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу від 17 жовтня 2016 року визначений склад колегії суддів апеляційного суду Одеської області під головуванням судді Гайваронського С.П. для розгляду справи (а.с. 62 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року провадження у справі було зупинено (а.с. 158-159 т. 1).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя України №2004/0/15-17 від 11 липня 2017 року суддю ОСОБА_5 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 163 т. 1).

Протоколом автоматизованого розподілу від 17 липня 2017 року визначений склад колегії суддів апеляційного суду Одеської області під головуванням судді Ващенко Л.Г. для розгляду справи (а.с. 161-162 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2018 року провадження у справі було поновлено (а.с. 183 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2018 року зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 204-205 т. 1).

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 12 січня 2019 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Комлевої О.С. для розгляду справи (а.с. 207 т. 1).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2019 року справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнята до провадження суду, а також витребувана копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 (а.с. 208-209 т. 1).

04 лютого 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла копія спадкової справи, з якої вбачається, що ОСОБА_3 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , оскільки звернулася з заявою про прийняття спадщини.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року відновлено провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року. Залучена в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_3 , в якості позивача. Справа призначена до розгляду (а.с. 9-10 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року провадження у справі було зупинено (а.с. 104-105 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2023 року поновлено провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та справа призначена до розгляду на 20 червня 2023 року (а.с. 165 т. 2).

Учасники справи про призначене судове засідання на 20 червня 2023 року були сповіщені належним чином у відповідності до ч. 2 ст. 128 ЦПК України (а.с. 168-174 т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року справа №520/4328/15-ц, яке набрало законної сили 21 січня 2016 року, було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 24.04.2002 року, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О., сторони повернуто у попередній стан.

Отже, правочин, на підставі якого у відповідача ОСОБА_4 виникло право власності на спірну частину домоволодіння, у судовому порядку був визнаний недійсним.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 14 вересня 2000 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір дарування 3/50 частини домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та складається в цілому з чотирьох кам`яних житлових будинків під літерами «А,Б,В,З», загальною житловою площею 292, 6 кв.м., та надвірних споруд: Г, Д, Е, Ж, И, Л, П, О, О1, Т, У сараї, М, К літні кухні, Н-вбиральня, І- колодязь, ІІ,ІІІ мощення, № 1-4 огородження, що розташовані на земельній ділянці площею 2 365 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. (а.с. 37 т. 1).

24 квітня 2002 року, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 3/50 частини домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. (а.с. 36 т. 1).

20 березня 2015 року, на підставі нотаріально посвідченого договору, зареєстрованого в реєстрі за № 212, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 3/50 частини домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 8 т. 1).

Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Таким чином, майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 24 квітня 2002 року, та посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Шевиріною А.О. Повернуто сторони у первісний стан, а саме зобов`язано відповідачку ОСОБА_4 повернути позивачу ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 4-7 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було відхилено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 02 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 до якої приєдналася ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 115-118 т. 1).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 березня 2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано недійсним договір дарування 3/50 частин домоволодіння з надвірними спорудами під номером АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 24 квітня 2002 року та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О., зареєстрованого в реєстрі за №2639 (а.с. 181-182 т. 1).

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 березня 2018 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_3 ) до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року постанову Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року залишено без змін.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить висновку про те, що правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних прав на це майно, з матеріалів справи вбачається, що договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є дійсний, а тому підстави для застосування ст. 388 ЦК України про витребування у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , який не є власником майна відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з відмовою у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного м. Одеси від 05 липня 2016 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволені позову ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22 червня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова