Справа № 473/1100/23
УХВАЛА

іменем України

"20" квітня 2023 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїв О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2019 року в розмірі 1 786,44 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що боржник, як споживач відповідних послуг, свої зобов`язання належним чином не виконував.

Також представником заявника до заяви про видачу судового наказу долучено заяву про поновлення строку на подачу відповідної заяви щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Проте під час вирішення питання про видачу судового наказу було встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із заяви, витягу з особового рахунку споживача № НОМЕР_1 та довідки про спожиту і оплачену послугу електропостачання вбачається, що заборгованість за спожиту електричну енергію нарахована за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2019 року, остання проплата споживачем здійснена у лютому 2019 року.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, заборгованість нарахована за період, який перевищує строк позовної давності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

П. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України містить імперативну норму щодо відмови судом у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Наказне провадження це особлива (спрощена) форма судового провадження, яка не передбачає можливості здійснення будь-яких процесуальних дій поза межами розділу ІІ ЦПК України, зокрема вирішення питання щодо поновлення строку на подачу заяви про видачу судового наказу.

За встановленого, вказане клопотання не підлягає розгляду.

Тому, слід відмовити ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Керуючись ст.ст. 165, 258-260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. В. Вуїв