465/6351/21
4-с/465/6/23
У Х В А Л А

судового засідання

15.06.2023 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Кондрашин В.Р.

представника боржника - ОСОБА_1

представника приватного виконавця - Гриніва Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою представника боржника ОСОБА_2 адвоката Рубель Б.Я. на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця, з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича та стягувача ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

представник боржника ОСОБА_2 адвоката Рубель Б.Я. звернувся до суду з скаргою на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця, з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича та стягувача ОСОБА_3 , в якій просить:

1)Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2022 року ВП № 69550343.

2)Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про опис та арешт майна від 03.08.2022 року ВП № 69550343;

3)Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 03.08.2022 року ВП № 69550343;

4)Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про об`єднання виконавчих проваджень виконавчих проваджень в зведене виконавче від 21.09.2022 року ВП № 69550343;

5)Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про опис та арешт майна(коштів) боржника від 31.08.2022 року ВП № 69550343;

6)Визнати незаконними дії приватного виконавця Білецького І.М. щодо визначення вартості:

- нежитлового приміщення загальною площею 49 кв. м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлового приміщення загальною площею 32, 5 кв. м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 91;

нежитлового приміщення № 99 в підвалі під літ. Б-5 загальною площею 7,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв. м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 100 із залученням суб`єкта оціночної діяльності - ПП «Західний експертно-консалтинговий центр».

7)Визнати недійсними оцінки, проведені суб`єктом оціночної діяльності ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» щодо визначення нерухомого майна станом на 05.08.2022 року в межах процедури виконавчого провадження, а саме щодо оцінки:

- нежитлового приміщення загальною площею 49 кв. м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлового приміщення загальною площею 32, 5 кв. м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 91;

- нежитлового приміщення № 99 в підвалі під літ. Б-5 загальною площею 7,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв. м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 100 із залученням суб`єкта оціночної діяльності - ПП «Західний експертно-консалтинговий центр».

8)Визнати незаконними дії приватного виконавця щодо передачі на реалізації нежитлового приміщення загальною площею 49 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 96, та нежитлового приміщення загальною площею 32, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 91.

9)Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., яка полягає у не скеруванні організатору торгів постанови про зупинення виконавчого провадження від 21.09.2022 року.

10)Визнати неправомірним та скасувати протокол торгів нежитлового приміщення загальною площею 32, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 91.

11)Визнати неправомірним та скасувати акт про реалізацію нежитлового приміщення № 96, реєстраційний номер 01, місцезнаходження: АДРЕСА_1 загальною площею 49 кв. м. від 21.09.2022 року.

12)Визнати неправомірною бездіяльність що полягає у не направленні на адресу боржника документів виконавчого провадження, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлення про визначення вартості описаного та арештованого майна.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. безпідставно відкрито виконавче провадження, оскільки жодних документів на підтвердження повноважень представництва адвокатом стягувача Гавришківа В.В. не було надано.Крім цього, приватний виконавець був зобов`язаний боржника завчасно повідомити про проведення опису та арешту майна, однак свого обов`язку не виконав. Не дотримав черговості звернення стягнення на майно боржника, оскільки приватний виконавець не з`ясовував наявності в боржника коштів, не виходив за місцем проживання боржника для виявлення транспортного засобу чи інших рухомих речей, які можна реалізувати в рахунок погашення, не звертав стягнення на рухоме майно яке знаходилось в приміщеннях описаних виконавцем, а натомість швидко розпочав звернення стягнення на нерухоме майно шляхом проведення його опису та передачі майна на реалізацію, чим порушив черговість стягнення на майно боржника. Крім цього, приватний виконавець здійснив неправомірність опису та арешт майна і вилучення транспортного засобу боржника, зокрема при описі та арешті майна приватний виконавець порушив вимоги співмірності звернення стягнення на майно боржника та грубі дотримався приписів ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та саме накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним. Так, 21.09.2022 року, о 12:45 год. адвокатом боржника було подано на виконання приватному виконавцеві ухвалу Львівського апеляційного суду від 19.09.2022 року про відкриття

апеляційного провадження у справі №465/6351/21. Дані обставини підтверджуються

відміткою приватного виконавця про дату та час отримання на заяві адвоката від 21.08.2022 року. Вказує, що приватний виконавець отримавши ухвалу Львівського апеляційного суду від 19.09.2022 року про відкриття апеляційного провадження у справі №465/6351/21 розумів, що дане рішення виконавчому провадженні ВП № 69550343 не набрало законної сили і виконавчі дії по ньому здійснювати заборонено. Натомість виконавець об`єднує дане виконавче провадження з новим і вважає що всі дії щодо вчинені у ВП № 69550343 поширюються на нове АСВП № 69910313. Відтак вважає, що приватний виконавець був не вправі об`єднювати виконавче провадження № 69550343 у зведене разом із виконавчим провадження № 69910313. Таким чином, приватний виконавець свідомо вчинив неправомірні дії з метою продовження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, хоча повинен був зупинити реалізацію нерухомого майна, оскільки відповідних виконавчих дій щодо передачі майна на реалізацію по зведеному виконавчому провадженні виконавець не вчиняв. Крім цього вказує, що наявність арешту на вказане вище майно в рамках кримінального провадження виключає можливість реалізації такого майна приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження, тому приватний виконавець був не вправі реалізовувати вказане вище майно. Щодо призначення експерта, то вважає, що виконавцем порушено вимоги ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надання строку на взаємне врегулювання вартості описаного та арештованого майна, а постанова про призначення експерта - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні є передчасною та підлягає скасуванню. Щодо оцінки майна, то суб`єктом оціночної діяльності умисно не було проведено огляду об`єкту оцінки, що є обов`язковим підготовчим етапом для надання достовірного звіту про вартість майна, не визначено якість ремонту та оздоблення приміщення, що вплинуло на права боржника. Крім цього, нерухоме майно, що перебувало на реалізації описане на підставі постанови про опис і арешт майна від 03.08.2022 року, оцінене на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 03.08.2022 року та передано на реалізацію у рамках виконавчого провадження № 69550343 і лише 21.09.2022 року було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 69550343 та № 69910313. При цьому, така постанова була винесена після отримання від мого адвоката документів, які підтверджують наявність обставин для зупинення виконавчого провадження. Саму ж постанову про зупинення виконавчого провадження приватний виконавець виніс одразу після об`єднання виконавчих проваджень у зведене. Разом із тим, виконавче провадження № 69910313 було відкрито лише 21.09.2022 року і об`єднане у зведене 21.09.2022р. а торги відбулися 15.09.2022р., а отже, зазначені виконавчі дії щодо арешту, опису, та передачі на реалізацію нерухомого майна не могли бути вчинені в рамках зведеного виконавчого провадження та вчинялися лише в рамках виконавчого провадження № 69550343, яке являється зупиненим. Таким чином, наявність зведеного виконавчого провадження не надавала право виконавцеві не повідомляти організатора торгів про наявність підстав для зупинення електронних торгів та видавати акт про реалізацію майна на електронних торгах від 28.09.2022 року. Крім цього, приватним не було направлено на адресу боржника жодних документів, що в свою чергу, що є неприпустимим з огляду на положення Закону та основні засади виконавчого провадження. У зв`язку з чим вважає, що приватним виконавцем здійснено дії та прийнято рішення з порушенням чинного законодавства, а отже представник боржника звернувся до суду із цією скаргою для захисту законних прав та інтересів боржника. Просить скаргу задовольнити.

Представник боржника ОСОБА_2 адвокат Рубель Б.Я. у судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі, пояснення дав аналогічні викладеним до скарги. Просить скаргу задоволити.

Стягувач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання скарги, не з`явилася та підставі ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути скаргу у його відсутності, оскільки її неявка не є перешкодою для її розгляду.

Представник оскаржуваної особи адвокат Гринів Т.В. у судовому засіданні скаргу заперечив та пояснив, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. дія в межах Закону «Про виконавче провадження», тому вважає дану скаргу безпідставною. Просив суд відмовити у задоволенні такої.

Заслухавши пояснення представник боржника та представник оскаржуваної особи адвоката Гриніва Т.В., дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали виконавчого провадження, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні скарги, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 16.06.2022 року Франківським районним судом м. Львова було винесено рішення по справі № 465/6351/21 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, на підставі якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30 800 Євро(тридцять тисяч вісімсот Євро) - основного боргу та 2 668,20 Євро(дві тисячі шістсот шістдесят вісім Євро 20 євроцентів) - 3% річних, а всього разом: 33 468,20 Євро(тридцять три тисячі чотириста шістдесят вісім Євро, двадцять євроцентів).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані із розглядом справи в суді у розмірі 38 019,97 гривень (тридцять вісім тисяч дев`ятнадцять гривень, дев`яносто сім копійок).

19 вересня 2022 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено та поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року.

Зупинити дію рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М.перебуває зведене виконавче провадження №69910618, з примусового виконання виконавчого листа № 465/6351/21, виданого 28.07.2022 року Франківським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30 800 Євро(тридцять тисяч вісімсот Євро) - основного боргу та 2 668,20 Євро(дві тисячі шістсот шістдесят вісім Євро 20 євроцентів) - 3% річних, а всього разом: 33 468,20 Євро(тридцять три тисячі чотириста шістдесят вісім Євро, двадцять євроцентів) та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані із розглядом справи в суді у розмірі 38 019,97 гривень (тридцять вісім тисяч дев`ятнадцять гривень, дев`яносто сім копійок) та з примусового виконання виконавчого листа № 465/9336/21, виданого 19.08.2022 року Франківським районним судом м.Львова, простягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум" (м. Львів, вул. Лисенка, буд.38/8, ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 484 835 (чотириста вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять п"ять) гривень 91 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум" (м. Львів, вул. Лисенка, буд.38/8, ) в користь держави судовий збір в розмірі 2424 (дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривень 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь держави судовий збір в розмірі 2424 (дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривень 18 коп.

Так, від представника стягувача ОСОБА_3 - адвоката Приймака В.О. надійшла заява від 02.08.2022 року до приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 465/6351/21, виданого 28.07.2022 року Франківським районним судом м.Львова.

02.08.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69550343 з примусового виконання виконавчого листа № 465/6351/21, виданого 28.07.2022 року Франківським районним судом м.Львова.

В рамках виконавчого провадження № 69550343 приватним виконавцем: 03.08.2022 року винесено постанови про арешт майна боржника; про опис та арешт майна(коштів) боржника, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; 31.08.2022 року винесено постанову про опис та арешт майна(коштів) боржника.

Крім цього, від представника сягувача ОСОБА_4 - адвоката Приймака В.О. 21.09.2022 року отримано приватним виконавцем заяву про відкриття, яка зареєстрована в реєстрі №2979 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 465/9336/21, виданого 19.08.2022 року Франківським районним судом м.Львова.

21.09.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69910313 з примусового виконання виконавчого листа № 465/6351/21, виданого 28.07.2022 року Франківським районним судом м.Львова(згідно з єдиного реєстру виконавчих проваджень о 14:41 год.)

Також, 21.09.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, об`єднано виконавчі провадження №69550343, №69910313 у зведене виконавче провадження № 69910618 (згідно з єдиного реєстру виконавчих проваджень о 14:53 год.).

З матеріалів скарги вбачається, що 21.09.2022 року від представника боржника адвокатом Рубель Б.Я. надійшла заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №69550343 та зупинення виконавчого провадження, до заяви долучено копію ухвали Львівського апеляційного суду від 19.09.2022 року у справі №465/6351/21 про відкриття апеляційного провадження та зупинення дії рішення Франківського районного суду м. Львова від 16.06.2022 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції та скрін вхідної кореспонденції з АСВП. Дана заява зареєстрована за вхідним номером 2690 (згідно з єдиного реєстру виконавчих проваджень о 15:12 год.).

На виконання зазначеної ухвали Львівського апеляційного суду від 19.09.2022 року у справі №465/6351/21, 21.09.2022 року постановою приватного виконавця зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 465/6351/21, виданого 28.07.2022 року Франківським районним судом м.Львова.

Згідно положення ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Також відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (частина перша статті 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За нормою ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно вимог ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

ЄСПЛ вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей

статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 зазначив, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересівє недопустимим.

Щодо посилання представника боржника на те, що повноваження адвоката Приймака В.О. як представника стягувача ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, не підтверджені належними допустимими засобами доказування у розумінні ст. 27 Закону України «Про адвокатуру», а заява про відкриття виконавчого провадження має також інші істотні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема статті 16, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльністю» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги є договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги від 02.08.2021 року, укладений між ОСОБА_3 та Адвокатським об`єднанням «СУПРІМ», в особі керуючого партнера Приймака В.О., укладено з дотриманням усіх вимог чинного законодавства України, зокрема ЦК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльністю».

Згідно з ст. 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Враховуючи викладене, формулювання в договорі «представництво інтересів клієнта в державних органах та установах, перед юридичними особами» включає в себе поняття представництва клієнта перед приватним виконавцем Білецьким І.М..

Разом з цим, ордером на надання правової допомоги Серія ВС № 1153460 від 02.08.2021 року конкретизовано надання правничої допомоги ОСОБА_3 та адвокатом Приймака В.О., саме у органах ДВС/приватних виконавців

В ордері на надання правової допомоги Серія ВС № 1153460 від 02.08.2021 року встановлено, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

Таким чином, приватний виконавець отримавши заяву представника стягувача ОСОБА_3 - адвоката Приймака В.О. від 02.08.2022 року, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження з виконання рішення суду.

За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження №69550343 винесена приватним виконавцем Білецьким І.М. 02 серпня 2022 року у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень та здійснюється на законних підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій.

З урахуванням ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного/приватного виконавця.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За приписами ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Щодо посилання представника боржника на те, що постанова приватного виконавця Білецьким І.М.про опис та арешт майна(коштів) боржника від 03.08.2022 року була винесена без належного повідомлення боржника та за його відсутності, що позбавила скаржника можливості реалізувати його право на участь у виконавчих діях.

Суд не приймає до уваги дане твердження представника скаржника, оскільки у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, із зазначенням ідентифікатора для доступу. Однак боржником проігноровано дані в постанові. А отже, боржник не виявив належної зацікавленості у проведенні виконавчих дій в межах виконавчого провадження №69550343 та слід врахувати те, що представник боржника у судовому засіданні підтвердив, що боржник знаходився в цей час за межами України та не повернувся на територію України, а отже свідомо усунувся від участі у виконавчих діях. Крім цього, Законом України «Про виконавче провадження» не покладено на державного виконавця обов`язку повідомляти боржника про дату, час та місце опису майна, а копію оскаржуваної постанови державний виконавець у відповідності до вимог ст. 28 вказаного Закону надіслав скаржнику, що підтверджується фіксальним чеком списком №19270 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих м.Львів(а.с.93-96). Поштове відправлення за № 284, яким направлялися боржнику таку постанову повернуто приватному виконавцю з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Разом з тим, ні Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено обов`язок виконавця повідомляти боржника про опис майна.

Участь боржника у виконавчому провадженні є його правом, а тому відсутність належного представника під час вчинення виконавчої дії щодо опису та арешту майна не звільняє державного виконавця від обов`язку здійснити опис та арешт майна.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду, викладеним в п. 46,47 постанови від 02 червня 2022 року в справі № 480/5060/20 (провадження № К/9901/14598/21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, постанова про опис та арешт майна(коштів) боржника у ВП №69550343 винесена приватним виконавцем Білецьким І.М. 03 серпня 2022 року у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень та здійснюється на законних підставах.

Щодо посилання представника боржника на те, що постанова приватного виконавця про опис та арешт майна(коштів) боржника від 31.08.2022 року ВП № 69550343 є протиправною та її слід скасувати, то суд вважає такі безпідставні, оскільки в межах даного зведеного виконавчого провадження продаж зазначеного автомобіля не виконувалася, а відтак такою не було порушена прав боржника.

Щодо посилання представника боржника на те, що приватним виконавцем недотримав черговості звернення стягнення на майно боржника, то суд вважає його безпідставним виходячи з наступного.

Так, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частина друга статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше манно боржника остаточно визначається виконавцем.

За змістом вказаних норм боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше манно боржника остаточно визначається виконавцем. Проте відмову виконавця задовольнити зазначену вимогу боржника може бути визнано в судовому порядку необґрунтованою, коли очевидно, що цією вимогою не порушено інтересів стягувача й не ускладнено виконання рішення.

Таким чином, в порушення вимог п. 2, 3, 5 ч. 5, ч. 8 ст. 19, ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» боржник у жодний спосіб не повідомив виконавця про наявність у нього коштів, на які можливо звернути стягнення у першу чергу; не повідомив, де перебувають належні йому на праві власності транспортні засоби; не повідомив про рахунки, на яких можуть знаходитися кошти; не запропонувала види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Натоміть з метою розшуку транспортних засобів(такого рухомого майна боржника), приватним виконавець і виніс постанову про розшук майна боржника від 03.08.2022 року у ВП №69550343.

З огляду вищевказане, суд не приймає до уваги дане твердження представника скаржника, оскільки воно спростовується матеріалами виконавчого провадження(даних АСВП, так як приватним виконавцем здійснено було ряд виконавчих дій з метою перевірки майнового стану боржника, зокрема щодо виявлення грошових коштів боржника, рухомого майна, та при цьому враховує, що боржник несумлінно користується наданими йому правами, не сприяв забезпеченню своєчасного та повному обсязі вчиненню виконавчих дій виконавцем, тому приватний виконавець дійшов висновку про правомірність звернення стягнення на належні боржнику нежитлові приміщення.

Також не приймаються судом до уваги саме посилання скаржника на те, що виконавець своїми діями порушив черговість звернення стягнення, оскільки Закон надає право саме виконавцеві остаточно визначати черговість стягнення на кошти та інше майно боржника.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний суд у постанові від 29.07.2020 по справі №385/31/17, провадження №61-1424св19, відхиляючи касаційну скаргу боржника, мотивовану порушенням черговості звернення стягнення та вважаючи обґрунтованими висновки суді попередніх інстанцій, щодо здійснення виконавцем тотожних з цією справою дій відповідно до закону, в межах наданих йому повноважень та без порушень прав боржника.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Отже, відповідно до положень вказаного Закону оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця і здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах.

При цьому за змістом статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти, а черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» в процесі звернення стягнення на майно боржника, виконавцем спочатку мають бути вжиті всі заходи по виявленню майна боржника і його фіксації, на другій стадії - визначена вартість виявленого майна боржника, на третій стадії винесена постанова про звернення стягнення на майно боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги, приватним виконавцем вжито заходи щодо арешту та розшуку майна, які не є передчасними, оскільки спрямовані на виявлення майна боржника та його фіксацію.

Дотримання прав боржника в процесі виконання судового рішення забезпечується саме дотриманням процедури звернення стягнення на майно, яка передбачає належну і кваліфіковану оцінку майна боржника після опису та арешту такого майна.

Так, 03.08.2022 року до приватного виконавця від представника стягувача надійшла заява, якою стягувач повідомив про недосягнення з боржником згоди щодо вартості описаного майна(а.с.40). Після отримання заяви від представника стягувача про недосягнення згоди постановою приватного виконавця Білецького І.М. від 03.08.2022 року був призначений суб`єкт оціночної діяльності - ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» для проведення оцінки описаного майна(а.с.19-24), що цілком відповідає нормам ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, будь яких листів, клопотань щодо досягнення згоди між стягувачем та боржником відносно визначення арештованого майна до приватного виконавця не надходило.

Разом з тим, нормами Закону України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язку приватного виконавця перевіряти чи досягнуто згоди щодо визначення вартості майна між сторонами виконавчого провадження.

Крім цього, представником боржника не надано підтверджень про порушення приватним виконавцем у виконавчому провадженні №69550343 вимог ч. ч. 1-3, 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» і невідповідності дій приватного виконавця щодо оцінки майна вказаним положенням не встановлено й судом.

На підставі вищевикладеного вбачається, що приватний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», правомірно ним було винесено 03.08.2022 року постанову про опис та арешт майна(коштів) боржника та 03.02.2022 року постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - суб`єкта господарювання ПП «Західний експертно-консалтинговий центр», відповідно здійснюючи необхідні заходи щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання виконавчого документа.

Поряд з цим, заявником не наведено суду об`єктивних доводів та належних доказів щодо невідповідності чинному законодавству висновків про вартість об`єктів оцінки: нежитлового приміщення загальною площею 49 кв. м., що знаходить за адресою: Львівська обл., вул. І. Рубчака, буд. 25., прим 96; нежитлового приміщення загальною площею 32, 5 кв. м., що знаходить за адресою: Львівська обл., вул. І. Рубчака, буд. 25., прим 91; нежитлового приміщення № 99 в підвалі під літ. Б-5 загальною площею 7,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв. м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_5 , складеногооцінювачем ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» - Тараненком А.В., відповідно до постанови приватного від 03.08.2022 року(а.с.27-33), був попереджений про кримінальну відповідальність, зокрема, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Згідно із частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна.

У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Ураховуючи викладене, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №168/828/16-ц також зазначається, що за змістом статей 12, 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює оспорювання в судовому порядку такого звіту.

За таких обставин, суд вважає, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд враховує, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець ніяк не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Також, суд звертає увагу, що висновки суб`єкта оціночної діяльності ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» - Тараненка А.В. від 05.08.2023 року містить дані про огляд суб`єктом оціночної діяльності об`єктів оцінки, що не спростовано представником боржника.

Крім цього, суд враховує, що у постанові КЦС ВС від 27.08.2020 по справі №295/11078/14-ц вказано, що відсутність даних про огляд об`єкта оцінки не є тією обставиною, з якою законодавство пов`язує можливість визнання протиправним і скасування звіту про оцінку майна.

Крім цього, оскільки суб`єкт оціночної діяльності є самостійним у виконанні своїх обов`язків тому суд вважає, що представником боржника не доведено, в чому саме полягає неправомірність дій приватного виконавця щодо визначення вартості майна боржника.

Таким чином, підстави для визнання недійсними оцінки, проведені суб`єктом оціночної діяльності ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» щодо визначення нерухомого майна станом на 05.08.2022 року в межах процедури виконавчого провадження відсутні.

Відтак, суд приходить до переконання, що представником боржника необґрунтовано його незгоду з вартістю оціненого майна та не надано доказів його неправильного визначення, як і не доведено неправомірності дій приватного виконавця у даній скарзі в чому саме полягає порушення його прав під час залучення суб`єкта оціночної діяльності приватного виконавця, тому суд вважає, що дії та рішення приватного виконавця є правомірними.

Щодо посилання представника боржника на те, що приватним виконавцем Білецьким І.М.був не вправі був об`єднувати виконавче провадження № 69550343 у зведене разом із виконавчим провадження № 69910313, то суд вважає його безпідставним виходячи з наступного.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає, що виконання рішення здійснюється за місцем знаходження (проживання) боржника чи його майна або за місцем його роботи. При цьому право вибору місця виконання належить стягувачу.

Виконавче провадження допускає наявність кількох виконавчих документів щодо одного боржника.

У зв`язку з цим законодавець створив правило зведеного виконавчого провадження, відповідно до якого виконавчі провадження про стягнення з одного й того ж боржника повинні бути об`єднані у зведене.

Зведеним виконавчим провадженням є виконавче провадження з присвоєним Автоматизованою системою виконавчих проваджень номером зведеного виконавчого провадження до складу якого входять виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, приписи статті 30 Закону передбачають об`єднання виконавчих проваджень, коли виконуються кілька рішень саме про стягнення коштів з одного боржника.

Аналогічні приписи передбачено пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції (з відповідними змінами до зазначеного наказу на час виконання рішення) визначено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Відповідно до пункту 15 розділу ІІІ Інструкції об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку, визначеному пунктом 14 цього розділу.

Законодавець при цьому виходив з того, що виконання декількох рішень про стягнення з одного боржника є найбільш оптимальним, не створює необхідності вчиняти одну і ту саму виконавчу дію декілька разів.

Так, порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника встановлений статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження». Цей порядок є єдиним як при виконанні одного виконавчого провадження, так і при виконанні декількох виконавчих проваджень в рамках зведеного виконавчого провадження, зокрема, в першу чергу, стягнення звертається на кошти боржника в національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт; у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу належить боржнику (стягувач таким правом не наділений). Однак, черговість стягнення на кошти та інше майно боржника в такому випадку остаточно визначається виконавцем; у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При виконанні зведеного виконавчого провадження слід враховувати черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутих коштів та черговість розподілу стягнутих з боржника грошових сум.

Отже, інститут зведеного виконавчого провадження переслідує, по-перше, процесуальну економію, зокрема звернення стягнення на майно боржника відбувається в обсязі, необхідному для виконання всіх виконавчих документів, а по-друге, дотримання принципу черговості та пропорційності розподілу стягнутих з боржника сум.

Згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Частиною 1 ст.35 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктом 2, частини першої статті 34 цього Закону - до розгляду питання по суті.

Відповідно до п.17 Розділу ІІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (в редакції станом на 02.05.2019 року) за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом.

За наявності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій з виконання одного виконавчого провадження, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється лише в частині виконання цього виконавчого провадження.

Згідно з частиною п`ятою статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, не доведення представником боржника у даній скарзі в чому саме полягає порушення прав боржника постанова приватного виконавця від 21.09.2022 року про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, № 69910618, тому суд вважає, що така оскаржувана постанова є правомірною з метою ефективного виконання рішення суду.

Щодо вимоги скаржника про визнання незаконним дії приватного виконавця щодо передачі арештованого майна боржника, суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За змістом частин 1, 2 ст. 61 даного Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України.

Визначення спеціалізованих організацій для реалізації арештованого виконавцями майна та проведення таких торгів здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016року №2831/5. А приватний виконавець формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) до Системи (п. 4 Розділу ІІ Порядку); здійснює доступ до особистих кабінетів учасників через веб-сайт Організатора (п. 3 Розділу І Порядку).

Таким чином права та обов`язки приватного виконавця, в тому числі щодо передачі арештованого майна на реалізацію, чітко визначені вищевказаними нормами права.

Оскільки відповідних рішень суду про зупинення передачі майна на час передачі майна на реалізацію не існувало, приватним виконавцем правомірно сформовано заявку на реалізацію майна та скеровано її ДП «СЕТАМ».

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст.77 ЦПК України), допустимими (ст.78 ЦПК України), достовірними (ст.79 ЦПК України), а у своїй сукупності достатніми (ст.80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що положеннями ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, який не містить підстав для зупинення передачі майна на реалізацію у зв`язку з оскарженням результатів визначення вартості чи оцінки майна, а також те, що скаржником не наведено у скарзі обґрунтувань наявності інших підстав для зупинення передачі майна на реалізацію, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість даної вимоги представником боржника

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця щодо залучення суб`єкта оцінки, визначення вартості майна (здійснення оцінки), використання звіту про оцінку майна боржника та передача майна боржника на реалізацію були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця, при цьому право боржника на належне вчинення виконавчих дій при здійснені зведеного виконавчого провадження № 69910618 не було порушено.

Водночас у державного виконавця відсутні були правові підстави для зупинки електронного аукціону щодо реалізації лота №5160703, зупинки електронного аукціону щодо реалізації лота №515818, оскільки виконавче провадження №69910313 було відкрито та підлягало належному примусовому виконанню в цій частині.

Таким чином з огляду на вищевикладене, вимоги скарги про визнання незаконними дії приватного виконавця щодо передачі на реалізації нежитлового приміщення загальною площею 49 кв. м., що знаходиться за адресою: Львівська обл., вул. І. Рубчака, буд. 25., прим 96, та нежитлового приміщення загальною площею 32, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., прим 91; про визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця, яка полягає у не скеруванні організатору торгів постанови про зупинення виконавчого провадження від 21.09.2022 року; про визнання неправомірним та скасування протоколу торгів нежитлового приміщення загальною площею 32, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та про визнання неправомірним та скасування акт про реалізацію нежитлового приміщення № 96, реєстраційний номер 01, місцезнаходження: АДРЕСА_1 загальною площею 49 кв. м. від 21.09.2022 року є безпідставними.

Щодо посилання представника боржника на те, що приватним виконавцем здійснено бездіяльність, що полягає у не направленні на адресу боржника документів виконавчого провадження, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлення про визначення вартості описаного та арештованого майна є безпідставними, суд вважає безпідставними, оскільки усі постанови та документи направлялися боржнику за адресою вказаною у ви, що свідчать фіксальні чеки, списки направлень, долучені до заперечень на скаргу(а.с.92-96).

Отже, аналізуючи предмет даної скарги, її обґрунтування, встановлені обставини та наведені законодавчі норми в їх сукупності, суд дійшов висновку, що приватний виконавець діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з визначеною законом процедурою, а тому підстави для визнання його дій та рішень неправомірними відсутні.

Інших доводів незаконності вказаних дій та рішень приватного виконавця в самій скарзі представником боржником не зазначено.

Крім цього, доводи представника скаржника про порушення прав боржника, передбачених статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Водночас, суд зазначає, що дана скарга на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця у цій справі не є ефективним способом захисту прав, які представник боржника вважає порушеними, зокрема не призведе до відновлення прав на нерухоме майно, а фактично спрямована на отримання преюдиційного судового рішення з метою його використання під час розгляду справи про визнання торгів недійсними.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення і дії приватного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право боржника не було порушено, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-261, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Рубель Б.Я. на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця, з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича та стягувача ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 20.06.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.