Справа №: 343/1294/23
Провадження №: 2/0343/390/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретарів судового засідання Оленяк С.І. та Бойків В.П.,

за участю адвоката Кобилинець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_1 він був власником автомобіля марки «Opel Askona», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 . 03 листопада 2020 року він уклав договір комісії з ТОВ «Руджеро» № НОМЕР_4 та доручив комітенту продати вказаний автомобіль, який того ж дня було продано ОСОБА_2 . За домовленістю покупець був зобов`язаний за свій рахунок перереєструвати автомобіль. В подальшому йому стало відомо, що транспортний засіб продано вже кілька разів і хто на даний час ним користується, йому не відомо. Засобами поштового зв`язку йому тричі надходили постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), складені на його ім`я інспектором з паркування відділу муніципальної інспекції управління з питань надзвичайних ситуацій Калуської міської ради Науменком С.С. Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено арешт на його грошові кошти виплати по інвалідності, тому він змушений був позичати гроші для прожиття в родичів та знайомих. В зв`язку з вказаними обставинами він зазнав душевних страждань, оскільки для відновлення своїх порушених прав змушений був звертатися до Долинського районного суду Івано-Франківської області з позовними заявами про скасування вказаних постанов, які судом були задоволені, а також до Долинського відділу ДВС з проханням розблокувати банківський рахунок, на який надходить пенсія. Крім того, ним вживалися заходи щодо повернення автомобіля йому, як власнику. Все це призвело до погіршення стану його здоров`я з вини відповідача, порушення нормального способу життя, тобто спричинило моральні страждання, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач та його представник згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1043310 від 19.06.2023 року (а.с. 43) адвокат Кобилинець Т.В. в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснив, що дійсно 03.11.2020 року він придбав автомобіль «Opel Askona», державний номерний знак НОМЕР_2 , який раніше належав позивачу, за договором купівлі-продажу з ТОВ «Руджеро». Даний автомобіль було придбано через комісійний магазин в м.Стрий, де вони були разом з ОСОБА_1 . Так як тоді в сервісному центрі були великі черги, то представник комісійного магазину (ТОВ «Руджеро») повідомив йому, що запише їх на чергу на інший день, коли вони зможуть приїхати і переоформити автомобіль, про що повідомить. Коли він передзвонив і сказав, на який день слід їхати переоформляти автомобіль, то він повідомив про це ОСОБА_1 , однак, останній категорично відмовився їхати з ним в сервісний центр, а коли він поїхав один, то в сервісному центрі відмовилися перереєстровувати автомобіль без власника та без довіреності. Тоді він помістив оголошення на «Авто Ріа» та через де-який час продав автомобіль без переоформлення. Його придбати мати і син з Калуського району, однак, прізвищ їх та адреси він не знає. Вважає, що він ніяких порушень закону не вчиняв і позивачу моральної шкоди не завдав, тому просив в позові відмовити.

Представник відповідача адвокат Кобилинець Т.В. додатково вказала, що ОСОБА_2 спірний автомобіль придбав у ТОВ «Руджеро», уклавши договір купівлі-продажу транспортного засобу. Власник автомобіля ОСОБА_1 передав йому 1 ключ, а інший залишив собі та автомобіль з обліку не зняв. Відповідачу автомобіль не підійшов, тому він передав право керування іншій особі і він не є порушником Правил дорожнього руху, на що посилається позивач. Будь-яких порушень зобов`язань чи норм закону відповідач не допустив і жодних підстав для стягнення з нього моральної шкоди не існує. Крім того, ОСОБА_1 пов`язує погіршення стану свого здоров`я з діями чи бездіяльністю відповідача, що жодним чином не відповідає дійсності, оскільки позивач хворіє вже тривалий час і захворів ще до продажу автомобіля.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; протиправній поведінці щодо членів сім`ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов`язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку та вини заподіювача.

При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2020 року між ТОВ «Руджеро» та ОСОБА_1 було укладено договір комісії № 010354 (а.с. 7), у відповідності до якого комісіонер зобов`язався за дорученням позивача за комісійного плату вчинити за рахунок останнього від свого імені один або кілька правочинів щодо продажу автомобіля «Opel Askona», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску, чорного кольору, № кузова НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 .

Відповідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 03.11.2020 року № 010354, укладеного між ТОВ «Руджеро» та ОСОБА_2 (а.с. 8), вказаний автомобіль був придбаний відповідачем за 10 000 грн.

Як на підставу звернення в суд з даним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 був зобов`язаний за свій рахунок перереєструвати автомобіль на себе, однак цього не зробив, тому на нього, як власника транспортного засобу, неодноразово були складені постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху, яких він не вчиняв, що спричинило йому моральну шкоду, так як він змушений був звертатися до суду за захистом своїх прав.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач був зобов`язаний за свій рахунок перереєструвати автомобіль, тобто на підтвердження протиправності його поведінки, позивач не надав.

Долучені ним на обґрунтування заявлених позовних вимог договори комісії № 010354 та купівлі-продажу транспортного засобу від 03.11.2020 року обов`язку відповідача щодо перереєстрації автомобіля на своє ім`я не передбачають.

Більше того, судом встановлено, що адміністративні правопорушення, повідомлення про вчинення яких згідно з позицією позивача спричинили йому моральну шкоду через необхідність звертатися в суд за захистом порушених прав, вчинені не відповідачем, а третіми особами.

Як ствердив в судовому засіданні відповідач, після укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля з ТОВ «Руджеро» він користувався ним протягом нетривалого часу та передав право користування іншій особі, що також підтверджується відповіддю на ім`я позивача Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 28.02.2023 року № 1468 (а.с. 28) та нічим не спростовано.

Отже, автомобіль «Opel Askona», державний номерний знак НОМЕР_2 , у власність відповідача не переходив, оскільки такий перехід не був оформлений у встановленому законом порядку, так як договір купівлі-продажу від 03.11.2020 року вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу, що передбачено п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, і не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Такий правовий висновок викладено у постанові КЦС Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 683/2694/16-ц (провадження № 61-17988св18).

Таким чином, доводи позивача про те, що право власності за договором купівлі-продажу автомобіля виникло у відповідача з моменту передачі автомобіля є безпідставними з огляду на зазначені вище обставини.

При цьому слід також врахувати, що договору купівлі-продажу автомобіля позивач з відповідачем не укладав, а 03.11.2020 року уклав договір комісії № 010354 з ТОВ «Руджеро», яке від свого імені уклало правочин щодо продажу спірного автомобіля з ОСОБА_2 , тому претензії щодо неналежного виконання умов договору відповідач повинен заявляти до ТОВ «Руджеро».

Твердження позивача про те, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, оскільки він зазнав душевних страждань, в нього порушився нормальний спосіб життя, він змушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і лікування, що призвело до погіршення стану його здоров`я, є безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних фактів він не надав.

При цьому, суд критично оцінює долучені до позову виписку з історії хвороби КНП «Центр первинної медичної допомоги Долинської міської ради» та світлокопії виклику лікаря на дім (а.с. 29-38), оскільки виписка з історії хвороби не містить відомостей про дату складання цього документу, назву закладу та дані про особу, яка складала документ. Крім того, з даної виписки вбачається, що позивач хворіє з 2012 року, є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання. Зі світлокопій про виклик лікаря на дім взагалі неможливо ідентифікувати особу, до якої було здійснено виклик швидкої медичної допомоги, відтак у суду відсутні підстави для визнання вказаних документів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами по справі.

За вищевикладених обставин, проаналізувавши зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд прийшов до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 23,1167 ЦК України, п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 09.07.1997 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт номер: НОМЕР_7 , виданий 14.12.2018 року органом 2617.

Cуддя:

Повний тест судового рішення виготовлено 04.07.2023 року.