У Х В А Л А

24 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/1077/22

Провадження № 22-з/4815/38/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий: суддя Хилевич С.В.; судді: Ковальчук Н.М., Вейтас І.В.; розглянувши в порядку письмового провадження заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Ковальчук Н.М. та Вейтас І.В в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Костопільська стоматологічна поліклініка" Костопільської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У провадженні Рівненського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства "Костопільська стоматологічна поліклініка" Костопільської міської ради на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 березня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Костопільська стоматологічна поліклініка" Костопільської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

22 травня 2023 року до апеляційного суду надійшов заявлений позивачем відвід суддям Ковальчук Н.М. і Вейтас І.В. через обставини, що викликають сумніви в їхній неупередженості та об`єктивності.

Обґрунтовуючи заявлений відвід позивач покликався на те, що предметом спору у справі є законність рішення відповідача щодо звільнення позивача на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, тобто у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до штатного розпису з 02 черпня 2022 року. Однак судді Ковальчук Н.М. та Вейтас І.В. сформували в іншій справі думки щодо законності дій відповідача з приводу скорочення штату працівників на підставі штатного розпису. Так, у постанові Рівненського апеляційного суду від 29.03.2023 у справі № 564/1124/22, прийнятої за участі цих суддів, йдеться про правомірність рішення комунального підприємства щодо непогодження власником штатного розпису, який притягнув до скорочення посад позивачів в обох справах. На переконання заявника ці судді об`єктивно не зможуть сформувати іншу думку щодо доводів звільненого працівника, аніж ту, що сформована під час розгляду справи № 564/1124/22, де відкрито касаційне провадження і переглядатиметься відповідна постанова за касаційною скаргою працівника.

Так, згідно із п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, крім наведених у переліку цієї статті обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Приходячи до переконання про відхилення заяви, колегія суддів виходить з такого.

Участь суддів в розгляді іншої, тотожної чи похідної справи та постановлення у складі колегії суддів судового рішення, яке не переконання учасника справи є незаконним, не вказує на необ`єктивність або упередженість суддів, не унеможливлює розгляд цієї справи, а тому не є підставою для відводу.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Через те, що заявлений відвід колегією суддів визнається таким, що не має законних підстав, тому це процесуальне питання необхідно передати на вирішення іншого судді.

При цьому також береться до уваги, що підстав для зупинення провадження у справі судом не вбачається.

Зважаючи на викладене і керуючись ст. 40 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Питання про відвід суддів Ковальчук Н.М. та Вейтас І.В. передати на вирішення судді, що буде визначений у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: І.В. Вейтас

Н.М. Ковальчук