Справа №489/3795/22
Провадження №2/489/721/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

встановив.

Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1994. Вказану квартиру ОСОБА_2 заповідала онучці ОСОБА_3 . ОСОБА_3 , яка є позивачкою по справі, зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». 04 квітня 2018 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між спадкодавицею та спадкоємицею, а також відсутня інформація стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини. Стосовно родинних відносин, слід зазначити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були рідними сестрами. Їх батьком був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 дітей не мала. ОСОБА_4 народила матір позивачки ОСОБА_6 . Тобто, померла ОСОБА_2 була двоюрідною бабусею позивачки. 20 січня 1982 року ОСОБА_2 отримала ордер на заняття житлової площі у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . З моменту отримання квартири вона постійно в ній проживала та була зареєстрована. Проживання позивачки у вищевказаній квартирі підтверджується довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якого ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 11.09.2001.

Ухвалою суду від 06.01.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 25.04.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці позивачки надійшла позовна заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. На позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Від представниці відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просить розглядати справу на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Представниця позивачки в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були рідними сестрами. Їх батьком був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Пузеки, Пречистенського р-ну, Смоленської обл., є рідною донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28 липня 1988 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Пузеки, Пречистенського р-ну, Смоленської обл., зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , вбачається, що 28 жовтня 1997 року ОСОБА_12 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є рідною донькою ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_11 , вбачається, що ОСОБА_3 07 червня 2003 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_15 ».

ОСОБА_15 зареєструвала шлюб 25.02.2020 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_12 .

Отже, з цього слідує, що позивачка ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_16 .

Представниця позивачки зазначає, що свідоцтво про народження ОСОБА_17 , не збереглося.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_13 , ОСОБА_18 , 1935 року народження, уродженка с. Пузяки, Пречистенського р-ну, Смоленської обл. зареєструвала шлюб 06 червня 1969 року народження з ОСОБА_19 та змінила прізвище « ОСОБА_2 ».

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_14 , вбачається, що ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1994, зареєстрованого в ММБТІ 02.09.1994 за реєстровим № 18826.

15 вересня 1994 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого заповідала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , онучці ОСОБА_3 .

Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Захаренко І.В., зареєстровано в реєстрі за № 2-4087.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_15 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .

04 квітня 2018 року ОСОБА_15 звернулася до нотаріального органу м. Миколаєва з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначалося раніше, ОСОБА_15 , після реєстрації шлюбу, змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

09 грудня 2022 року ОСОБА_20 , яка діє від імені ОСОБА_21 , звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Захаренко І.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Захаренко І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2022, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачкою не надано документів, які підтверджують факт родинних відносин між спадкодавицею та ОСОБА_1 , та не надано будь-яких документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 (у зв`язку з пропущенням встановленого законодавством України шестимісячного строку).

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 5/2018, заведеної після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на майно у порядку спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.12.2022 за вих. № 1400-0402-8/48133, відповідно до архівної електронної бази особових рахунків АСОПД-КОМТЕХ, ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва як отримувач пенсії за віком. Виплата пенсії проводилася через відділення поштового зв`язку 54056 за місцем проживання: АДРЕСА_2 . Пенсійна справа знята з обліку з 01.01.2008 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Допомога на поховання померлої ОСОБА_2 виплачена ОСОБА_15 .

Як вбачається з виписного епікризу, який долучений до матеріалів справи, ОСОБА_2 зазначила адресу місця проживання як: АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи містяться розрахункові листи про сплату за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , абонент ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 15.05.2020 за № , ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 11.09.2001.

Згідно довідки з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 17.09.2018 за вих. № 19.02.02.10/11829/18, за відомостями Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради станом на 11.09.2018 відсутня інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 . За адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_16 .

Відповідач: Територіальна громада міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено «27» червня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева