Номер провадження № 4-с/521/37/23
УХВАЛА

12.05.2023 року Малиновського районного суду м.Одеси у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю: секретаря Каліної П.О.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ПАТ «Промінвестбанк»,

в с т а н о в и в:

Адвокат Швець К.О., яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_1 , звернулась до суду зі скаргою в якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , зобов`язати Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.04.2014 року в рамках виконавчого провадження № 41765965, стягнути з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати, які він поніс при звернення до суду.

В обґрунтування скарги посилаються на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2012 року у справі № 1519/2-3050/11, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк м. Херсон» заборгованість за кредитним договором № 02-286/615 від 23.11.2017 року у розмірі 106732,18 грн, держмито у розмірі 933 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, судовий збір, у розмірі 134 грн. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.01.2013 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2012 року у справі № 2-3050/11 в частині суми стягнутої заборгованості за кредитним договором змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 59800 грн, заборгованість по відсоткам 16144 гри за комісією 587,53 грн. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист №1519/2-3050/2011 від 15.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми 77718,53 грн.

Постановою старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Трусовою Ю.В. від 23.01.2014 року відкрито виконавче провадження № 41765965. В рамках вказаного виконавого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження від 15.04.2014 року. Водночас при поверненні виконавчого документа, арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , знятий не був.

30.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу № 1519/2-3050/11 стягувачу ПАТ «Промінвестбанк» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника зазначила, що про порушення свого права ОСОБА_1 дізнався 10.10.2022 року коли отримав від Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відповідь про відмову у скасуванні арешту, накладеного на майно, тому вважає кінцевим строком звернення до суду 20.10.2022 року.

Вважає, що арешт майна є безпідставним та перешкоджає ОСОБА_1 вільно, володіти, користуватися та розпоряджатися, належним йому, майном, що є порушенням його прав.

Ухвалою від 24.04.2023 року скаргу було прийнято в провадження судді Рядчої Т.І.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, яка подала заяву про розгляд скарги без їх участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором № 02-286/615 від 23.11.2017 року в сумі 106732,18 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2013 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2012 року в частині суми стягнутої заборгованості за кредитним договором змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 59800 грн, заборгованість по відсоткам 16144 грн за комісією 587,53 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Трусовою Ю.В. від 23.01.2014року відкрито виконавче провадження № 41765965 про примусове виконання виконавчого листа № 1519/2-3050/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості.

15.04.2014року старшим державним виконавцем Соловйовим В.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 77718,53 грн, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Згідно з інформації з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, представник скаржника ОСОБА_2 01.09.2021 року, отримала Довідку зі спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що 23.12.2014 року, на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Соловйовим В.В., від 15.04.2014 року, внесено запис про вид обтяження: арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .

30.12.2015 року головним державним виконавцем Арабаджи І.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа № 1519/2-3050/2011 від 15.04.2013 року, стягувачу - ПАТ «Промінвестбанк», на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року, з дня оголошення розшуку.

Державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чабанюку Л.А. направлено лист № 24869 від 11.07.2022 року, в якому вказано про відсутність підстав для зняття арешту з належного йому майна, оскільки законодавством не встановлено можливості вчиняти виконавчі дії в завершеному виконавчому провадженні.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснювалось частково, повертається стягувачу у разі якщо боржник фізична особа (крім випадків коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншими ушкодженнями здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частиною першою та другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Положеннями частини 1 статті 49(в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) Закону визначені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких відсутня така підстава як повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у своїй постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 2-5422/11 вказав, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

У зв`язку, з цим суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльність Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 під час повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №41785965.

Разом з тим, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи встановлено, що 12.05.2014 року ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси заяву представника ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Промінвестбанк» на правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні, №41765965 від 23.01.2014 року , відкритого Першим Малиновським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа 2-3050/11 від 15.04.2013 року, виданого Малиновським районним судом м.Одеси.

Виконавчий документ був повернутий стягувачу 30.12.2015 року, тобото після заміни сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи встановлено, що більше до виконання виконавчий документ не пред`являвся, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, поновлений не був, жодних дій спрямованих на виконання рішення рішення суду не вчинялось.

Згідно листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що виконавче провадження №41765965 знищено, через закінчення трирічного строку його зберігання.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, та не вчинення жодних дій направлених на виконання рішення суду, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, тому вважає, що арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 необхідно зняти.

Керуючись ст.ст. 260,353,447 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.04.2014 року в рамках виконавчого провадження № 41765965.

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.І. Рядча