У Х В А Л А

04 липня 2023 року

м. Київ

справа № 752/14476/21

провадження № 61-5916ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, заяву ОСОБА_1 про виправлення описки залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, залишивши заяву ОСОБА_1 про виправлення описки без задоволення, виходив з того, що суд не вирішував питання про об`єднання зустрічних вимог з вимогами первісного позову, оскільки відповідну ухвалу судді Плахотнюк К. Г. та Шевченко Т. М. не постановляли.

27 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Просив відповідно до статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини у справах «Надточій проти України», «Гурепка проти України» ухвалити додаткове рішення у справі № 752/14476/21, яким з урахуванням викладеного у мотивувальній частині тексту постанови Київського апеляційного суду: «...Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що скаржник не має відповідати за несвоєчасне ухвалення процесуальних рішень судом, який своєчасно не вирішив питання щодо об`єднання його зустрічного позову із первісним» вирішити питання про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в тій її частині, з якою погодився суд апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу заявника на надуманість та безпідставність поданої ним заяви, оскільки фактично заявник просить повторно розглянути і задовольнити його апеляційну скаргу, тобто змінити зміст прийнятої апеляційним судом постанови від 22 березня 2023 року, якою апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року - без змін.

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

ОСОБА_1 вважає, що суд апеляційної інстанції, погодившись частково з доводами апеляційної скарги, зобов`язаний був її задовольнити. Суд апеляційної інстанції повинен був повідомити учасників справи про час і місце судового розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заявник посилається на практику Верховного Суду, а саме висновки про те, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, тому суд апеляційної інстанції зобов`язаний викликати сторін у справі, неповідомлення їх про розгляд заяви позбавило учасників справи права на участь у судовому засіданні, у тому числі права на подання клопотань.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 910/21095/20, від 04 листопада 2021 року у справі № 908/3408/20, від 08 травня 2019 року у справі № 910/3984/18, від 04 липня 2019 року у справі № 910/10930/18, від 31 березня 2021 року у справі № 922/2341/20, від 30 червня 2021 року у справі № 90/2135/19, від 30 червня 2021 року у справі № 910/18652/20 щодо застосування статті 244 ГПК України.

Просив ухвалу Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року скасувати, заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити, ухвалити додаткове рішення у справі №752/14476/21.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Рішення суду повинно бути повним, тобто вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані з розглядом спору.

Додаткове рішення може бути ухвалене у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України.

Головне значення додаткового рішення полягає в забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом унаслідок неналежного виконання частини першої статті 264 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, додаткове рішення може бути ухвалене судом за наявності однієї або кількох підстав, що рішення визначені статтею 270 ЦПК України.

З огляду на зміст заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відсутні підстави для його ухвалення відповідно до статті 270 ЦПК України.

Доводи заявника про обов`язкове повідомлення про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення необгрунтовані.

Київський апеляційний суд переглядав ухвалу суду першої інстанції про виправлення описки в письмовому провадженні, тому заява про ухвалення додаткового рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, тобто в порядку письмового провадження, тому процесуальних порушень щодо виклику сторін не було допущено судом апеляційної інстанції.

З огляду на те, що доводи та аргументи, наведені у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваного судового рішення, тому правильне застосовування судом апеляційної інстанції процесуальних норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Отже, правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Доводи його касаційної скарги зводяться до незгоди з ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 травня 2023 року.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 270, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко