КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/2426/21

номер провадження №22-ц/824/3309/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Крюк Юлії Анатоліївни

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва 05 травня 2022 року /суддя Сіромашенко Н.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 166 750,00 грн, пені в розмірі 4 553,64 грн, 3% річних в розмірі 3 741,60 грн, інфляційних втрат в розмірі 5 559,35 грн та моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №245028/4093/0000128 від 27.12.2019 у сумі 166750 грн. 00 копійок, пеню у сумі 4553 грн. 64 коп., три проценти річних у сумі 3741 грн. 60 коп., інфляційні втрати у сумі 5559 грн. 35 коп., судовий збір у сумі 1856 грн. 10 коп., а всього, 182460 грн. 69 коп./т. 2 а.с. 85-95/

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 05 травня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Заверухи І.Л. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката, в розмірі 25 730 гривень 00 коп., у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, представник ПАТ «Страхова компанія «Уніка» - Крюк Ю.А. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у вимогах у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що шляхом проведення комп`ютерної діагностики, недоліки та пошкодження із зазначенням часу їх виникнення щодо пошкодженого автомобіля «Seat Altea», д.р.н. НОМЕР_1 , страховиком було встановлено, що запис помилок, які відповідають усім заявленим пошкодженням, до бортової системи автомобіля відбувся 29.12.2019 p., час виникнення 03.08. Натомість, відповідно до розширеної діагностики, жодні пошкодження не відбулися у вказаний ОСОБА_2 час, а саме 30.12.2019 р. о 06:20 год. Таким чином, враховуючи вищезазначене та з урахуванням наданих пояснень, документів вбачається, що при реєстрації страхового випадку, заявником було надано свідомо неправдиву інформацію про факт та обставини настання події. Наголошувала, що відповідності до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. При розгляді адміністративної справи суд встановлював тільки факт наявності адміністративного правопорушення, однак не обставини отримання автомобілем пошкоджень та відповідність цих пошкоджень заявленим водієм до страхової компанії, більше того, встановленням розвитку події суд не займається, оскільки це не входять до компетенції суду. Відповідно до пункту 6.3.6. умов Договору страхувальник зобов`язаний при настанні страхового випадку виконувати дії, передбачені Договором, а також слідувати інструкціям Страховика, або його уповноважених представників та надавати повну інформацію про причини, обставини страхового випадку. Пунктом 11.1.3. Договору що кореспондується зі ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування є подання Страхувальником свідомо неправдивих відомостей, що зазначаються у п. 1.1., 1.2. та 1.10, про предмет Договору або про Факт настання страхового випадку. За таких обставин відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування про що повідомлялося Страхувальника, ОСОБА_1 листом вих. №1353 від 11.03.2020 р. Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування, оскільки останній порушив умови укладеного договору.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її вимог. Вказував, що обставини дтп встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду даної цивільної справи можуть з`ясовуватися лише питання про розмір відшкодування. Відповідач не надав до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що поліція була викликана на місце події лише наступного дня, і про те, що спірну дтп вчинено 29.12.2019 р., а не 30.12.2019 р. Відповідачем не надано оригіналу названого ним «протоколу комп`ютерної діагностики» автомобіля, який міг би бути електронним доказом в розумінні норм процесуального права. Таким чином судом першої інстанції зроблено законні та обґрунтовані висновки, що обставини (факти) дтп, які раніше встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили. Вказував і на те, що поданий «протокол діагностики» від 10.01.2020 р. міг би розглядатися як паперова копія електронного доказу в розумінні ч. 1 ст. 100 ЦПК України (але не електронного документу) якщо б він дійсно би відображав відомості бортової системи автомобіля позивача станом на 10.01.2020 р. Відповідач не надав до матеріалів справи, ні оригінал електронного доказу - оригінал інформації про результати комп`ютерної діагностики бортової системи автомобіля позивача від 10.01.2020 р., ні його завірену електронним підписом електронну копію. Верховним Судом в постанові від 29.01.2021 р. у справі №922/51/20 наведено наступні висновки: «Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.» В прохальній частині своєї апеляційної скарги відповідач просить скасувати також додаткове рішення суду першої інстанції від 05.05.2022 р. Однак, стосовно додаткового рішення суду першої інстанції відповідач не навів в апеляційній скарзі жодного доводу щодо його незаконності чи необґрунтованості та не навів жодних підстав для скасування додаткового рішення, які передбачені ст. 376 ЦПК України. Тому, дана апеляційна скарга в частині, що стосується додаткового рішення є очевидно необґрунтованою, адже в ній щодо незаконності додаткового рішення немає жодного обґрунтування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог та стягненні витрат на правову допомогу, на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки SЕАТ, модель: Аltea, рік випуску: 2015, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , кузов (шасі) № НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до укладеного між ПРАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_1 Договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245028/4093/0000128 від 27.12.2019 (далі - Договір) наземний транспортний засіб марки: SЕАТ, модель: Аltea, рік випуску: 2015, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , кузов (шасі) № НОМЕР_5 , строк дії Договору з 00.00 год. 28.12.2019 до 24.00 год 27.12.2020 (п. 1.4. Договору).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2020 у справі № 759/4520/20, яка набрала законної сили 10.02.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

У постанові у справі про адміністративне правопорушення містяться такі встановлені обставини: 30.12.2019 о 06.20 год в місті Києві, по вул. Зв`язківців, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки: SЕАТ, р.н. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив зіткнення з бетонною опорою, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 2.3.б ПДР України. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №300533 від 30.12.2019, складеного інспектором 5р 2б п1 УПП в м. Києві ДПП л-т. Тяжкоробом О.В., встановлено, що ОСОБА_2 , 30.12.2019 о 06 год. 20 хв. в м. Києві, по вул. Зв`язківців, керуючи ТЗ SЕАТ Аltea, ХL, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив зіткнення з бетонною електроопорою, ТЗ отримав механічні пошкодження; копією схеми ДТП.

30.12.2019 позивачем відповідачу подана Заява №00334958 про подію, що має ознаки страхового випадку, а також пояснення від 30.12.2020 до заяви №00334958 з коротким описом події.

На підставі зазначеної Заяви відповідачем заведена страхова справа № 00334958.

10.01.2020 відповідачем на адресу Начальника Києво-Святошинського відділу поліції було направлено Запит за Вих. № 00334958 від 10.01.20 щодо надання інформації про час звернення/повідомлення ОСОБА_2 або іншими особами про виклик правоохоронних органів зафіксованого при зверненні до підрозділу на зазначене місце події в період 30.12.2019 та чи проводилось проведення токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, наркотичних та психотропних речовин водія транспортного засобу.

У відповідь на вказаний Запит ГУ НП у м. Києві своїм листом від 28.01.2020 № 111/125/12/01-2020 повідомило, що 30.12.2019 о 06.27 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.12.2019 о 06.26 год за адресою: Святошинський р-н, м. Київ, вул. Зв`язківців, біля зупинки військова частина Фіат, НОМЕР_1 . Заявник: ОСОБА_2 , тел. НОМЕР_6 .

11.03.2020 за Вих. № 1353 відповідач повідомив позивача, що відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування за поданою заявою.

Як вбачається із вказаного листа, свою відмову відповідач мотивував тим, що скориставшись своїм правом, передбаченим п. 6.2.4. умов Договору та ст. 25 Закону України «Про страхування», ним 10.01.2020 Вих. № 334958 було направлено запит до ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» щодо надання відомостей про виявлені шляхом проведення комп`ютерної діагностики недоліки та пошкодження із зазначенням часу їх виникнення стосовно пошкодженого автомобіля «Sеat Аltea», д.р.н. НОМЕР_1 . Згідно наданої відповіді, Страховиком було встановлено, що запис помилок, які відповідають заявленим пошкодженням, до бортової системи автомобіля відбувся 29.12.2019. Таким чином, враховуючи вищезазначене та з урахуванням наданих пояснень та документів вбачається, що при реєстрації випадку було надано свідомо неправдиву інформацію про факт настання події. Пунктом 11.1.3. Договору та статті 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування є подання Страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет Договору або Факт настання страхового випадку».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України про те, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином, обставини (факти) ДТП, які раніше встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, є преюдиційними та не підлягають доказуванню у цій справі.

Крім того, як вбачається з відповіді ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» від 13.01.2020 №01/13-01, в протоколі діагностики, а також в акті огляду автомобіля чітко зазначені недоліки та пошкодження із зазначенням часу та показниками одометру; у зв`язку з дискретністю записів в блоках, що фіксують дані в автомобілі, різниця між показниками одометру та записами у протоколі діагностики можуть відрізнятися, дана похибка зазвичай не перевищує 5%.

Тобто, рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування ґрунтується лише на основі записів у протоколі діагностики, які можуть мати похибки, у тому числі на рівні 5%.

Крім цього, протокол діагностики від 10.01.2020, копія якого міститься в матеріалах справи, не містить підписів осіб відповідальних за проведення діагностики, не містить підпису позивача, яким би він підтвердив проведення діагностики саме його автомобіля.

Таким чином, під час прийняття рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування за Договором та встановлення факту настання страхового випадку, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідач надав перевагу відповіді ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» від 13.01.2020 за №01/13-01, яка є суперечливою, не звернувши увагу на факти та обставини ДТП, встановлені постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2020 у справі №759/450/20, що набрала законної сили, та якає обов`язковою для відповідача.

За п. 6.1.3. Договору Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами Договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Фактичний розмір збитків внаслідок даної ДТП судом першої інстанції визначено у розмірі 166 750,00 грн., з яких: 165 550,00 грн. - збитки щодо вартості ремонту автомобіля після ДТП та 1 200 грн. - збитки щодо вартості евакуації автомобіля з місця ДТП до авторизованого СТО. В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, сума інфляційних втрат та три проценти річних від простроченої суми щодо виплати страхового відшкодування за період з 25.03.2020 по 23.12.2020, судом першої інстанції визначена: суми пені, визначеної з урахуванням п. 12.3. Договору у розмірі 4553,64 грн; 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування у розмірі 3741,60 грн; інфляційні втрати здійснюються за період з 26.03.2020 по 23.12.2020, які розраховуються з урахуванням висновків, викладених у постанові ВС від 08.05.2019 у справі 904/2156/18, в розмірі 5559,35 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, 30.12.2019 р. ОСОБА_2 було заявлено про подію, що має ознаки страхового випадку та подано 30.12.2019 року заяву № 00334958 про подію, що має ознаки страхового випадку у зв`язку з пошкодженням 30.12.2019 р. об 06:20 год. автомобіля «Seat Altea», д.р.н. НОМЕР_1 .

Даний вид правовідносин регулюється Законом України «Про страхування» (надалі -Закон) та ЦК України. Стаття 6 Закону встановлює, що загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом, а конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування.

Згідно ст. 16 Закону Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно пункту 6.5. Договору, Сторони зобов`язані дотримуватись умов і положень Договору.

Відповідно до наданих позивачем пояснень, 30.12.2019 p., ОСОБА_2 , керуючи авто «Seat Altea», д.р.н. НОМЕР_1 , на слизькій дорозі не впорався з керуванням в результаті чого здійснив зіткнення з бетонним стовпом.

ОСОБА_2 надав cтраховику схему від 30.12.2019 р. 06.27 год. складену працівниками патрульної служби. На схемі зображено автомобіль «Seat Altea», д.р.н. НОМЕР_1 , розташований на зеленій зоні по вул. Зв`язківців, м. Київ.

Отже, відповідно до наданих пояснень та документів, автомобіль «Seat Altea», д.р.н. НОМЕР_1 , зазнав значних пошкоджень саме 30.12.2019 р. о 06:20 год.

Згідно підпункту а) пункту 7.1. Договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, cтрахувальник повинен негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи.

Водночас, відповідно до п. 6.2.4. Договору страховик має право самостійно з`ясовувати причини, обставини страхового випадку і розмір збитків, направляти запити до компетентних органів з метою отримання відповідних висновків, призначати або уповноважувати осіб (експертів, аварійних комісарів та ін.) для визначення причин, обставин та розміру збитків.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

ПрАТ «СК «УНІКА» було направлено запит до ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», щодо надання відомостей про виявлені, шляхом проведення комп`ютерної діагностики, недоліки та пошкодження із зазначенням часу їх виникнення щодо пошкодженого автомобіля «Seat Altea», д.р.н. НОМЕР_1 .

Згідно наданої відповіді, листа вих. № 01/13-01 від 13.01.2020 р. страховиком було встановлено, що запис помилок, які відповідають усім заявленим пошкодженням, до бортової системи автомобіля відбувся 29.12.2019 p., час виникнення 03.08.

Відповідно до розширеної діагностики, жодні пошкодження не відбулися у вказаний ОСОБА_2 час, а саме 30.12.2019 р. о 06:20 год.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновків, що враховуючи вищезазначене та з урахуванням наданих пояснень, документів вбачається, що при реєстрації випадку ОСОБА_2 надано неправдиву інформацію про факт та обставини настання події.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2020 у справі №759/450/20, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Водночас, у відповідності до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При розгляді адміністративної справи суд встановлював тільки факт наявності адміністративного правопорушення, однак обставини отримання автомобілем пошкоджень та відповідність цих пошкоджень заявлених водієм не встановлювались, оскільки єдиним джерелом доказів щодо дати настання дтп у даній справі є виключно показання водія.

Таким чином, факт наявності постанови про притягнення до адміністративної відповідальності водія автомобіля свідчить тільки про той факт, що в діях водія вбачається адміністративне правопорушення, але не підтверджує, що пояснення водія стосовно обставин, причин настання дорожньо-транспортної пригоди, а також обсяг і характер заявлених пошкоджень відповідає дійсності.

Суд першої інстанції, вказуючи на похибку у 5% щодо дати та часу виникнення пошкоджень, що заявлена під час комп`ютерної діагностики, надав перевагу виключно нічим не підтвердженим словам ОСОБА_1 незважаючи на те, що заявлені дати відрізняються майже на добу, що не входить в межі похибки.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зобов`язаний довести неправомірність відмови і у зв`язку з наданням доказів щодо комп`ютерної діагностики, надати докази на спростування зазначених даних.

На противагу зазначеним доказам, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказував, що відповідач не надав до матеріалів справи, ні оригінал електронного доказу - оригінал інформації про результати комп`ютерної діагностики бортової системи автомобіля позивача від 10.01.2020 р., ні його завірену електронним підписом електронну копію.

Водночас, дані щодо комп`ютерної діагностики надані листом на офіційний запит не у формі електронного доказу, а пояснень щодо проведених діагностичних дій з автомобілем позивача. /а.с. 55/ Самі дані надані страховиком на адвокатський запит /т. 1 а.с. 64-85/, пізніше долучені засвідчені страховиком копії до відзиву / т. 2 а.с. 39-57/.

Оспорюючи вказаний протокол діагностики, позивач не навів жодних обґрунтувань в якості доказів того, що інформація, відображена в ньому, не відповідає дійсності.

Окрім акцентування на встановлених обставинах справи постановою у справі про адміністративне правопорушення та недопустимості комп`ютерної діагностики, жодних доказів або клопотань про їх витребування, власних результатів діагностики у інших спеціалістів, даних з камер спостереження місця події на підтвердження дати та часу дтп не надано.

Оцінюючи превалювання одних доказів над іншими, суд апеляційної інстанції надає перевагу діагностиці, проведеній ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», як незацікавленій особі, над показаннями ОСОБА_1 щодо дати та часу дтп, які нічим більше необґрунтовані, окрім його слів, з яких написано протокол про подію та винесено відповідну постанову.

Отже, оцінюючи докази, що містяться у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновків, що позивач не довів, що ним до страховика надавалась правдива інформація щодо дати та часу події дтп, а отже, не довів, що страховик, відмовивши у виплаті, діяв не на підставі та в межах закону.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо додаткового рішення про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, з заявленого розміру 25 730,00 грн та моральної шкоди у розмірі 5000 грн, суд першої інстанції, задовольнив вказані вимоги та керувався положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України про те, що суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати або будь-яку з вимог; ч 1-4 ст. 137 ЦПК України про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України про те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Водночас, оскільки судом апеляційної інстанції прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, додаткове рішення суду про задоволення похідних вимог від основних також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, з позивача на користь апелянта підлягає стягненню 2 784, 15 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Крюк Юлії Анатоліївни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва 05 травня 2022 року - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва 05 травня 2022 року - скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог та ухваленні додаткового рішення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_7 / на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» // 2 784, 15 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: