Ухвала

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 466/9045/20

провадження № 61-8597ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у цивільній справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, ОСОБА_2 , про демонтаж самочинно встановлених об`єктів будівництва, звільнення об`єкта благоустрою від будівельних матеріалів та відходів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, ОСОБА_2 , про демонтаж самочинно встановлених об`єктів будівництва, звільнення об`єкта благоустрою від будівельних матеріалів та відходів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року позовні вимоги Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати металеві ворота і паркан з бетонних блоків довжиною 30 м (зі сторони вулиці Молодіжної у м. Львові) та 40 м (зі сторони залізничної колії), самочинно встановлених на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 0,0474 га на АДРЕСА_1 та на земельній ділянці № НОМЕР_2 орієнтовною площею 0,0160 га на АДРЕСА_1 , та вивезти з цих ділянок будівельні матеріали, дошки, залишки будівельних конструкцій, будівельне сміття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року залишено без змін.

08 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року (повний текст якої складено 09 травня 2023 року) ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків - доплати судового збору.

Заявником вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано.

Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня

2019 року у справі № 914/1092/18 та у постановах Верховного Суду від

04 березня 2021 року у справі № 1.380.2019.002437, від 19 квітня 2022 року у справі № 360/3289/21, від 01 вересня 2022 року у справі № 640/3165/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року, після усунення недоліків, відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року до закінчення касаційного провадження.

Клопотання аргументовано тим, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання щодо демонтажу металевих воріт та паркану з бетонних блоків довжиною 30 м (зі сторони вулиці Молодіжної у м. Львові) та 40 м (зі сторони залізничної колії), встановлених на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 0,0474 га на АДРЕСА_1 та на земельній ділянці № НОМЕР_2 орієнтовною площею 0,0160 га на АДРЕСА_1 . Органом Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 70071274. Посилається на те, що демонтаж вказаних конструкцій завдасть збитків йому як власнику житлового будинку і земельної ділянки.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, ймовірність утруднення повороту виконання судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами.

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 про зупиненнявиконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року до закінчення касаційного провадження, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником доводи дають підстави для висновку про утруднення або неможливість повороту виконання судового рішення після демонтажу металевих воріт та паркану з бетонних блоків довжиною 70 м.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цивільній справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, ОСОБА_2 , про демонтаж самочинно встановлених об`єктів будівництва, звільнення об`єкта благоустрою від будівельних матеріалів та відходів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року.

Витребувати ізШевченківського районного суду м. Львова цивільну справу

№ 466/9045/20.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року до закінчення касаційного провадження задовольнити.

Зупинити на час касаційного розгляду справи виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих

до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк до 18 липня 2023 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих документів всім учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович