Єдиний унікальний номер: 378/410/23
Провадження № 2/378/131/23
УХВАЛА

"26" травня 2023 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, про визнання права на приватизацію житла, визнання неправомірним рішення про відмову у приватизації житла, та просять скасувати рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 22.03.2023 року за № 946 про відмову ОСОБА_1 в передачі у приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ними право на приватизацію вказаної квартири безоплатно, в межах залишку неотриманої площі та з правом викупу надлишкової загальної площі квартири та зобов`язати виконавчий комітет Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області передати в їх приватну власність дану квартиру і здійснити її приватизацію.

Одночасно з поданням позову, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просять заборонити органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності виконавчому комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, приймати рішення про передачу у власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що між сторонами виник немайновий спір щодо права користування житловим приміщенням, а саме спірною двокімнатною квартирою. 22.03.2023 року виконавчим комітетом Ставищенської селищної ради прийнято рішення за № 946 про відмову в передачі у приватну власність даної квартири за попереднім зверненням ОСОБА_1 від 19.10.2022 року щодо оформлення передачі у приватну власність квартири. Вищевказане рішення оспорюється позивачами.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, між сторонами виник немайновий спір щодо права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

22.03.2023 року виконавчим комітетом Ставищенської селищної ради прийнято рішення за № 946 про відмову в передачі у приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 за попереднім зверненням ОСОБА_1 від 19.10.2022 року щодо оформлення передачі у приватну власність квартири.

Вищевказане рішення оспорюється позивачами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3.ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Зміст заяви про забезпечення позову не суперечить вимогам ст. 151 ЦПК України. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, який регулюється нормами цивільного законодавства.

Під час розгляду заяви позивача судом враховується співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами та зважаючи на вищевикладене, враховуючи характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, входить до переліку видів забезпечення позову, передбаченим ст. 150 ЦПК України і відповідає предмету позову у даній справі та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи фактичні обставини справи, зокрема не порушення прав інших осіб, суд вважає, що заявлений позивачами вид заходу забезпечення позову у вигляді заборони органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності виконавчому комітету Ставищенської селищної ради, приймати рішення про передачу у власність квартири, передбачений нормами чинного законодавства, та вочевидь є доцільним та обґрунтованим заходом забезпечення позову в рамках даної справи.

На підставі викладеного, керуючись с. ст. 149, 150, 151, ч. 1 ст. 157, 260 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності виконавчому комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, приймати рішення про передачу у власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали направити до виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області

Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Р. В. Гуртовенко