Справа № 442/5710/22 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/900/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Слотило Олени Романівни на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року в складі судді Нагірної О.Б. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей, -

встановив:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що в період з 27.05.1989 по 19.11.2020 він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , 1991 року народження, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу всі сини, окрім дочки, проживають разом з позивачем. На час звернення позивача з позовом неповнолітніми залишились сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вказує, що відповідачка ще з березня 2021 року залишила дітей, нічого не сказавши, поїхала, зі слів дітей, на заробітки. З цього часу діти перебувають на його повному утриманні. Син ОСОБА_7 навчається в ВПУ № 19 м. Дрогобича з 01.09.2020 року на неповному державному забезпеченні, проживає в гуртожитку. У зв`язку з воєнним станом, введено онлайн навчання. Молодший син ОСОБА_8 на даний час навчається в другому класі.

Позивач займається столярним ремеслом. Однак, його заробітку в повній мірі не вистачає, щоб забезпечити дітей всім необхідним. Оскільки відповідачка добровільно надавати допомогу на утримання дітей не хоче, тому він змушений був звернутись до суду з даним позовом.

Просив стягувати з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 3500 грн. щомісяця на кожну житину і до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.09.2022 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2023 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_9 відмовлено.

Заочне рішення в загальному порядку оскаржила ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Слотило О.Р., вважає таким, що не грунутється на вимогах закону, прийнятим з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що позивачем всупереч вимогам ст.ст. 76-81, ч.2 ст.83, ст.95, ст.177 ЦПК України не надано жодних доказів матеріального становища відповідачки, які б свідчили про те, що вона має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 3500 грн., як було зазначено в позовній заяві, на кожного з двох неповнолітніх синів щомісячно, а судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні такі докази.

Також позивачем не надано та не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які він несе на утримання спільних синів сторін та відповідно обґрунтованість заявлених вимог.

Зазначає, що судом першої інстанції порушено принцип рівності та змагальності сторін, що є складовою права на справедливий суд, оскільки відповідачка не була належним чином повідомлена про дату і час судового засідання з об`єктивних причин, будь-яких повісток з суду та копію заочного рішення не отримувала.

Наголошує, що при ухваленні заочного рішення, судом не було взято до уваги обставини, які визначені ст. 182 Сімейного Кодексу України. Зокрема, відповідачка ОСОБА_10 офіційно є безробітною, матеріальний стан скрутний, у неї немає власного житла ні в Україні, ні за кордоном. Постійної роботи в Італії у відповідачки немає, періодично трапляються незначні тимчасові підробітки. За освітою ОСОБА_1 маляр-штукатур та не має досвіду за цією професією, інший трудовий досвід зовсім мінімальний, так як тривалий час перебувала у декретних відпустках, займалася вихованням дітей протягом усіх років та перебувала на обліку у центрі зайнятості. Окрім того, зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку в Підбузькій районній лікарні.

Зазначає, що на утриманні відповідачки перебуває її мама ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є похилого віку та непрацездатною. Через постійні проблеми із здоров`ям та мінімальним розміром пенсійного забезпечення відповідачка змушена допомагати та підтримувати свою матір матеріально.

Також, у сторін є повнолітній син ОСОБА_3 , який на даний час проходить службу у Збройних Силах України, і відповідачкою за власні збереження було придбано тактичне спорядження та обмундирування.

Щодо неповнолітніх синів, то зазначає, що постійно допомагає своїм дітям, купує їм все необхідне і те, чого вони хочуть: одяг, телефони, комп`ютер, велосипед. Окрім того, відповідака допомагає фінансово, здійснюючи переказ коштів на банківський рахунок свого сина ОСОБА_5 через інтернет-банкінг своєї дочки ОСОБА_12 . Оскільки відповідачка ніколи не припускала, що виникне така ситуація, тому й більшість чеків не зберігала.

Вважає, що при стягненні з відповідачки аліментів у розмірі 2500 грн. на кожного із неповнолітніх синів, вона фактично самостійно забезпечить обох синів прожитковим мінімумом, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати свою дитину. Усвідомлюючи свій обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей та враховуючи скрутне матеріальне становище відповідачки, ОСОБА_1 згідна оплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 1500 грн. на кожного із неповнолітніх синів.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину.

28 квітня 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач висловився в заперечення доводів апеляційної скарги. Вважає рішення суду законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить відмовити в задоволенні апеляційної, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідачка є особою працездатного віку та може бути працевлаштованою на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого з січня 2022 не може бути меншим 6500 грн. Доказів протилежного суду не надано. Визначаючи розмір аліментів в розмірі по 2500 грн. на кожного із неповнолітніх синів, суд вважав, що такий буде забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх матері, враховуючи потреби дітей.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).

Більше того, навіть особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що сторони з 27.05.1989 по 19.11.2020 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , 1991 року народження, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу всі сини, окрім дочки, проживають разом зі позивачем.

На час звернення позивача до суду неповнолітніми були син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 ).

Відповідно до акту від 02.11.2022 №1430-4 на час обстеження комісією встановлено, що згідно з даними будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 ,1965р.н., ОСОБА_1 , 1972 р.н., ОСОБА_3 , 1989 р.н., ОСОБА_5 , 2005р.н., ОСОБА_6 , 2013 р.н., ОСОБА_12 , 1991р.н. ОСОБА_1 не проживає в будинку з 05 жовтня 2021 року по теперішній час, вона поїхала на заробітки, зі слів дітей, не попередивши про свій від`їзд.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Установивши, що сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сторін проживають разом із батьком і перебувають на його утриманні, а відповідач на регулярній основі не надає коштів на їх утримання, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення із відповідачки аліментів на утримання синів, оскільки основний тягар утримання припадає саме на батька. При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов дітям до досягнення ними віку вісімнадцяти років.

Відповідачка є працездатною особою, на даний час офіційно не працевлаштована. Разом з тим статусу безробітної немає, оскільки докази на підтвердження зазначених обставин, матеріали справи не місять.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не передбачена в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідачка не заперечувала, що працює за кордоном, в той же час не надала доказів неможливості чи неплатоспроможності забезпечувати своїх дітей. Доводи апелянтки про те, що вона допомагає своїм дітям, купує їм все необхідне, навпаки свідчить про її можливість нести витрати на утримання своїх дітей.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітніх дітей, врахувавши потреби та матеріальний стан сторін, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково вимоги позивача та вирішив про стягнення коштів на утримання дітей по 2500 грн. щомісячно до виповнення дітьми повноліття.

Апеляційний суд, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, вважає такий розмір аліментів обґрунтованим та достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ствердила, що з січня 2022 року і по теперішній час її син ОСОБА_5 отримав 600 Євро, що додатково свідчить про фінансову можливість ОСОБА_1 надавити своїм синам таке утримання.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до загально доступної інформації Міністерства фінансів України, середній розмір заробітної плати по Львівській області (в регіоні де зареєстрована відповідачка) станом на 2022 рік становив 12 936 грн.

Стягнення аліментів в меншому розмірі призведе до порушення прав неповнолітніх дітей та не буде відповідати їх найкращим інтересам.

Таким чином, відповідачка, яка зобов`язана утримувати своїх дітей має можливість працевлаштуватись та заробляти кошти в достатньому розмірі, щоб сплачувати на утримання кожної дитини по 2500 грн., при цьому ІНФОРМАЦІЯ_5 сину ОСОБА_5 виповнилося 18 років, відтак обов`язок сплачувати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 на підставі оскаржуваного рішення закінчився.

Визначаючи розмір аліментів, суд вірно врахував стан здоров`я дітей та відповідачки, яка немає критичних захворювань, які б перешкоджали їй працювати та заробляти достатньо коштів для забезпечення своїх дітей всім необхідним. Перебування ОСОБА_1 на «Д» обліку в Підбузькій районній лікарні не свідчить про її обмежену працездатність чи непрацездатність.

Доводи відповідачки зводяться до того, що вона не має офіційного доходу, але за відсутності поважних причин відсутності такого доходу, застосовуючи загальні принципи цивільного судочинства розумності та справедливості, суд виходячи з найкращих інтересів дітей не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зменшення розміру аліментів до 1500 грн. на кожну дитину, оскільки в такому разі відповідачка буде звільненою від обов`язку утримувати дітей, а весь тягар їх утримання буде нести позивач.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 не позбавлена права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Доводи апелянта про те, що на її утриманні також перебуває її матір, не впливає на визначений судом розмір аліментів, оскільки матір відповідачки є особою пенсійного віку та отримує пенсію. Відповідно, не вважається особою, яка перебуває на утриманні своєї дочки. Докази протилежного матеріали справи не містять.

Аргументи апелянта про те, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, оскільки жодних судових повісток не отримувала, правильності висновків не спростовують з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою від 11.10.2022 року в зазначеній справі відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Згідно реєстру рекомендованих відправлень, ухвала від 11.10.2022 року скерована ОСОБА_1 за місцем її реєстрації 14.10.2022. 25 жовтня 2022 року рекомендована кореспонденція повернулась на адресу відправника із довідкою про причини повернення за формою 20, у якій відмічено, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Таким чином, в силу вимог вказаної норми Закону, відповідач вважається належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні, яке мало місце 02.11.2022 позивач ОСОБА_2 повідомив суду, що відповідачка перебуває за межами України. У зв`язку з цим 09 листопада 2022 року Дрогобицьким міськрайонним судом на офіційному веб-сайті розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання, на 29.11.2022.

При вирішенні питання щодо розгляду справи за відсутністю відповідачки, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Слотило Олени Романівни залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 липня 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк