КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2601/7174/12 Головуючий у І інстанції Машкевич К.В.
Провадження №22-ц/824/7353/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року у справі за заявою Державної іпотечної установи про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконачого листа до виконання, за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2013 року у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням суду апеляційної інстанції від 05 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 471 511,90 доларів США, що в еквіваленті становить 3 767 332,90 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 20 липня 2020 року замінено стягувача з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на Державну іпотечну установу у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості .

Станом на 20 січня 2021 року боржником рішення суду у добровільному порядку не виконано.

З листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва від 03 жовтня 2013 року по справі №2601/7174/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором №11/П/99/2006-840 від 09 жовтня 2006 року в сумі 471 511,90 доларів США, що в еквіваленті становить 3 767 332,90 грн.

26 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено вказану поставу разом з оригіналом виконавчого листа стягувачу.

Листом Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» від 15 січня 2021 року, на запит Державної іпотечної установи, повідомив, що до Фонду оригінал вказаного виконавчого листа не передавався, інформація щодо його місцезнаходження та виконання відсутня.

Заявник зазначав, що первинний стягувач - ПАТ «Комерційний банк «Надра» згідно акту приймання-передачі оригіналів документів №1 від 11 червня 2020 року фактично передав, у тому числі, кредитну справу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Оскільки станом на 20 січня 2021 року минув строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, вважає вказаний строк пропущений з поважних причин, оскільки Банк фактично передав виконавчий документ 11 червня 2020 року.

Зазначав, що відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 09 вересня 2022 рокуу задоволенні заяви Державної іпотечної установи про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконаннявідмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, заявник Державна іпотечна установа, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року в порушення вимог частини 4 статті 265 ЦПК України в мотивувальній частині рішення відсутня оцінка кожного аргументу, наведеного Державною іпотечною установою. Зокрема, судом не надано належної оцінки доводам заявника про те, що поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання в даному випадку є: фактична передача первинним стягувачем ПАТ «Комерційний банк «Надра» Державній іпотечній установі оригіналів документів лише 11.06.2020 року, в тому числі кредитної справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором №117П/99/2006-840 від 09.10.2006 року в розмірі 3 767 332,90 грн; лист від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» за вх. № 07-1-1 від 15 січня 2021 року в якому зазначено, що безпосередньо до Фонду оригінали вказаних виконавчих листів, виданих Голосіївським районним судом м. Києва відносно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не передавалися, а інформація щодо їх місцезнаходження та виконання відсутня.

Апелянт звертає увагу суду на ту обставину, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2020 року задоволено заяву Державної іпотечної установи про заміну стягувача. Ухвала не була оскаржена боржниками та набрала законної сили.

23.02.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва задоволено заяву Державної іпотечної установи про видачу дублікатів виконавчих листів відносно боржників. Ухвала набрала чинності та боржниками не оскаржувалась.

Звертаючись до суду з заявами про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, Державна іпотечна установа вказала на поважність пропуску строків з огляду на те, що виконавчі документи було втрачено, а на час видачі дублікатів вже сплинув строк пред`явлення до виконання. Враховуючи ці обставини, а також факт невиконання в добровільному порядку боржниками рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, Установа вважає, що пропуск заявником строку пред`явлення до виконання виконавчих документів стався з поважних причин та, як наслідок, наявні законні підстави для його поновлення.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Державна іпотечна установа не направила свого представника для участі у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки, яка отримана представником заявника ОСОБА_3 12.05.2023 року.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток-повідомлень за зареєстрованим місцем проживання, які повернулись на адресу апеляційного суду без вручення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності нез?явившихся осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали заяви, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень часини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2013 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2012 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» задоволеночастково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 471 511,90 доларів США, що в еквіваленті становить 3 767 332,90 грн. В решті позову - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічногоакціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» судові витрати в сумі 3 219,00 грн, по 1609 грн 50 коп. з кожного відповідача.

03 жовтня 2013 року на виконання вказаного рішення Голосіївським районним судом м. Києвабуло видано чотири виконавчих листи.

З листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вбачається, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013 року по справі №2601/7174/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором №11/П/99/2006-840 від 09 жовтня 2006 року в сумі 471 511,90 доларів США, що в еквіваленті становить3 767 332,90 грн. З огляду на те, що в ході проведених виконавчих дій майна боржника на яке можливо звернути стягнення не виявлено та керуючись пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 26.06.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (том 3 а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. від 26 червня 2015 року було повернуто виконавчий лист №22601/1465/12, виданий Голосіївським районним судом м.Києва від 03 жовтня 2013 року, стягувачеві та зазначено повторний строк пред`явлення до виконання до26 червня 2016 року (том 3 а.с.37).

21 травня 2020 року між Публічним акціонернимтовариством«Комерційний Банк «Надра» та Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., за реєстраційним № 1436, відповідно до умов якого Державна іпотечна установастала новим кредитором/іпотекодержателем/заставодавцем за кредитним договором № 117/П/99/2006-840 від 09.10.2006 р.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києвавід 20 липня 2020 року було замінено стягувача у справі Публічногоакціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на Державну іпотечну установу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києвавід 23 лютого 2021 року було задоволено заяву Державної іпотечної установи про видачу дублікатувиконавчого листа №2601/7174/12, виданого 03 жовтня 2013 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2013 року .

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2013 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень статті 23Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчих листів) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до положень частини першої статті 12 вказаного вище Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

З матеріалів даної справи вбачається, що строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Голосіївським районним судом м. Києва 03.10.2013 р. стосовно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закінчився 26.06.2016 року, тобто до набрання чинності законом № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шостастатті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК Українидо дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПКдає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Окрім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі заявник пов`язує із переданням первинним стягувачем - ПАТ КБ «Надра» матеріалів кредитної справи лише 11.06.2020 року, а також втратою виконавчих листів, що підтверджується листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра від 15.01.2021 року».

Однак, наведені заявником обставини не можуть вважатись поважними причинами пропущення такого строку, оскількиіз наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що втрата виконавчихдокументіввідбулася з вини виконавчої службичи поштової установи.Крім того, апеляційний суд критично оцінює доводи заявника про те, що вказаний строк було пропущено у зв`язку із укладенням договору про відступлення права вимоги між ним та ПАТ КБ «Надра» та передачею документів кредитної справи лише 11.06.2020 року, оскільки вказане не може слугувати поважною причиною для поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно із яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Вказана інформація є загальновідомою.

За змістом статей 36, 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а Фонд (уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Таким чином, на момент укладення договору відступлення прав вимоги від 21 травня 2020 року між ПАТКБ«Надра» та Державною іпотечною установою в ПАТ КБ «Надра» діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в межах своїх повноважень мала об`єктивну можливість з`ясувати обставини виконання рішення суду, однак цього не зробила.

Відповідно до вимог статей 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника стягувача у виконавчому провадженні - державної іпотечної установи усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для ПАТ КБ «Надра»", у тому числі й щодо дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У даній справі встановлено, що ПАТ КБ «Надра», як стягувач, протягом усього часу з моменту пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не реалізовував свої процесуальні права під час виконання рішення суду у межах виконавчого провадження, виконавчим провадженням не цікавився. Строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Голосіївським районним судом м. Києва 03.10.2013 р. стосовно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закінчився 26.06.2016 року. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» з часу здійснення процедури ліквідації, маючиоб`єктивну можливість з`ясувати обставини виконання рішення суду, також не скористалась своїм правом.

Апеляційний суд враховує також і правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 року в справі № 616/4465/12, від 13 грудня 2018 року в справі № 683/1070/14-ц щодо безпідставності доводів заявника про те, що запровадження процедури ліквідації банку свідчить про поважність пропуску цього строку.

Доводи заявника про набрання законної сили ухвалами суду про заміну сторони у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа суд до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність поважних причин для пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-які докази поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у матеріалах справи відсутні, а подані заявником листи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.01.2021р та начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 24.11.2020р. не підтверджують наявність обставин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у поновленні строку для пред`явлення його до виконання.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник, а зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 09 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.