ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2534/23 Справа № 932/1183/20 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Барильської А.П., Зайцевої С.А.

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року та на додаткове рішення цього ж суду від 05 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни, треті особи Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих Вероніка Михайлівна, ОСОБА_2 про визнання незаконними дій приватного нотаріуса щодо відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом у якому просить: визнати незаконними дії приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни щодо відкриття спадкової справи №15/2016 та видачі свідоцтва про право на спадщину від 03.03.2017 за реєстровим номером 304; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 03.03.2017 за реєстровим номером 304.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_3 та відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 (далі також квартира). Спадкоємцем до майна ОСОБА_3 був його син та батько позивача ОСОБА_4 , який проживав із позивачем. Оскільки батько позивача мав алкогольну залежність вона самостійно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після діда. 25.08.2016 Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №628/2016. 07.10.2016 позивач звернулася до вказаної контори разом із ОСОБА_4 для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, 15.10.2016, ОСОБА_4 зник. Позивач неодноразово зверталася до поліції, відповідні відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оголошено розшук ОСОБА_4

07.03.2017 позивач виявила у спадковій квартирі сторонніх людей, які вказали що є її власниками. Після цього позивач звернулася до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори де дізналася, що відповідачем - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. 03.03.2017 видано свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_3 на ОСОБА_4 . Також, 07.03.2017 відповідачем внесено запис про іпотеку квартири та у зв`язку із цим запис про її обтяження.

22.03.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М. припинено обтяження, та у цей же день зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

Влітку 2017 року ОСОБА_4 з`явився, перебував у поганому фізичному стані. Останній звертався до прокуратури із заявами про його незаконне утримання та примушування підписувати документи. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Дії відповідача та видача ним свідоцтва про право на спадщину позивач вважає незаконними з огляду на те, що відповідач не міг заводити спадкову справу, оскільки спадкова справа вже була заведена Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, а також оскільки спадкова справа була заведена не за місцем відкриття спадщини.

Рішенням Бабушкінського районного суду від 10 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни, треті особи Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих Вероніка Михайлівна, ОСОБА_2 про визнання незаконними дій приватного нотаріуса щодо відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовлено

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , вжиті ухвалою суду від 29.01.2020.

Додатковим рішенням цього ж суду від 05 грудня 2022 року заяву представника відповідача приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни адвоката Кияненко Дар`ї Олегівни про ухвалення додатково рішення задоволено частково.

Стягнено із ОСОБА_1 в користь приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 грн. В решті вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду незаконне та таке, що порушує імперативні норми чинного законодавства, просить рішення суду від 10.11.2022 року та додаткове рішення від 05.12.2022 року скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду від 10.11.2022 року посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив всі зібрані у справі докази, не встановив правову природу правовідносин, рішення ухвалене на основі не повного і не всебічного з`ясування обставин, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права. Крім того, суд здійснив неналежну оцінку наявних у справі доказів, а тому рішення прийнято безпідставно та необґрунтовано і підлягає скасуванню.

Зазначає те, що суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки діям приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., яка в порушення вимог чинного законодавства за підробленим Свідоцтвом про смерть, відкрила спадкову справу №15/2016 та видала 03.03.2017 року Свідоцтво про право на спадщину, будучи проінформованою про наявність заведеної спадкової справи 25.08.2016 року за №628/2016 Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

В обґрунтування апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 05.12.2022 року посилається на те, що на підтвердження витрат відповідачем надано договір про надання правової допомоги від 15.07.2021 із визначенням вартості правової допомоги в сумі 2 тис. грн. За одну годину роботи адвоката, акти приймання-передачі наданих послуг із описом наданих послуг, рахунки на оплату та квитанції до прибуткового касового ордеру на загальну суму 66 000 грн.. а тому вважає, що визначена сума юридичних послуг надана представником відповідача ОСОБА_5 - адвокатом Кияненко Д.О. за договором про надання послуг є значно завищеною, так як частина включених до опису послуг перебуває поза межами процесуального закону, тому такі не можна визначити пов`язаними із розглядом цивільної справи.

У відзивах на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Ведмєдєв В.Л., представник ОСОБА_5 - адвокат Кияненко Д.О., просять суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду без змін, оскільки обставини викладені в апеляційній скарзі необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваних рішень, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1999, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 ».

Позивач є дочкою ОСОБА_4 , останній є сином ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

За заявою позивача від 25.08.2016, Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, 25.08.2016 заведено спадкову справу №59412187 після смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Позивачкою подано нотаріусу свідоцтво про смерть ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1328 від 17.08.2016, видане Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділом державної РаЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

В межах вказаної спадкової справи із заявою про прийняття спадщини від 07.10.2016 звернувся також ОСОБА_4 , для підтвердження особи надав копію посвідчення.

За заявою ОСОБА_4 від 24.10.2016, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., 24.10.2016 заведено спадкову справу №59692601 після смерті ОСОБА_9

ОСОБА_4 подано нотаріусу свідоцтво про смерть ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1862 від 17.08.2016, видане Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області, а також копію свого свідоцтва про народження (батько вказаний як ОСОБА_6 Иков), копію свого паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

В межах вказаної спадкової справи видано свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому вбачається, що ОСОБА_3 успадкував частку у квартирі після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки проживав разом із нею на момент її смерті.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2020, щодо квартири АДРЕСА_1 у реєстрі містяться наступні записи:

- 22.03.2017 про право власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2017, запис вчинено приватним нотаріусом ДМНО Рябих В.М.;

- 22.03.2017 про припинення іпотеки та обтяження, запис вчинено приватним нотаріусом ДМНО Рябих В.М.;

- 07.03.2017 про іпотеку та у зв`язку із цим про обтяження, іпотекодержатель ОСОБА_10 , іпотекодавець ОСОБА_4 , запис вчено відповідачем;

- 03.03.2017, про право власності за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.03.2017, виданого відповідачем, запис вчинено останньою.

Третьою особою долучено копію договору купівлі-продажу від 22.03.2017 згідно якого ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_4 149 843 грн., та розписку за якою ОСОБА_4 отримав 18 тис. доларів США

Із відповіді Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі від 24.12.2021 вбачається, що про смерть ОСОБА_3 виявлено актовий запис №1328 про що видано свідоцтво про смерть від 17.08.2016. Актового запису №1862 не виявлено.

З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Відділ державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції припинено 20.01.2016.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач вказала, що захищає в суді право власності на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому судом встановлено, що право власності на вказану квартиру, на підставі договору купівлі-продажу, набуто ОСОБА_2 . Проте позивач не заявляє вимоги, за якою може бути відновлено її речове право, зокрема вимоги про витребування майна, а також не визначає останнього власника майна відповідачем.

Додатковим рішенням суду від 05.12.2022 року судом встановлено, що 14.11.2022 представником відповідача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 66 тис.грн.

Задовольняючи частково заяву представника приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 - адвоката Кияненко Дар`ї Олегівни про ухвалення додатково рішення, суд першої інстанції виходив із співмірності зі складністю справи, співставивши обсяг послуг і витрачений на них час із критерієм реальності таких витрат, враховуючи критерій розумності та зважаючи на те, що стягнення витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони, зменшив розмір витрати наполовину та стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки діям приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., яка в порушення вимог чинного законодавства за підробленим Свідоцтвом про смерть, відкрила спадкову справу №15/2016 та видала 03.03.2017 року Свідоцтво про право на спадщину, будучи проінформованою про наявність заведеної спадкової справи 25.08.2016 року за №628/2016 Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, не приймаються до уваги, оскільки позов пред`явлений до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., який не є належним відповідачем у даній справі.

Що стосується доводів того, що стягнені витрати на правничу допомогу є завищеними то вони також, не приймаються до уваги, оскільки суд першої інстанції врахував принципи співмірності та розумності судових витрат, предмет та підстави розгляду даної позовної заяви, характер спірних правовідносин, обсяг матеріалів справи та зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскарженого судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Із урахуванням того, що інші доводи скарги є ідентичними доводам заявника, яким судом першої інстанції інстанції надана належна оцінка, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявниці. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року - залишити без змін.

Додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

С.А. Зайцева