ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/807/841/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2021 рокуАТ «МетаБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позову зазначало, що 19 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №82А, за яким банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі - придбання нерухомого майна у сумі 45 360,00 доларів США на строк до 19.10.2027 року шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий у банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15% річних.

19.10.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №801 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г.

З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника Банк та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту шляхом зміни валюти кредитування з доларів США на гривню, визначених Договором, уклавши додаткову угоду №1 від 11.12.2014 року до Кредитного договору та Іпотечного договору.

Всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням ОСОБА_1 кредит не повернула, належні проценти не сплатила у зв`язку з чим виникла заборгованість, і Позивач був змушений звернутися до суду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року у справі № 335/9899/16-ц провадження № 2/335/8/2021 за позовом Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором №82А від 19.10.2007 року у розмірі 446 377,82 грн., яка складається із заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 361 925,85 грн., простроченим процентам в розмірі 50 742,62 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 33 709,35 грн. Стягнуто з відповідача судові витрати.

Згідно з Іпотечним договором предметом іпотеки є належна ОСОБА_1 на праві власності квартира АДРЕСА_1 загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 40,95 кв.м.

Згідно з п. 1.1 Іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання ОСОБА_1 всіх її зобов`язань за Кредитним договором, включаючи зобов`язання повернути суму виданого кредиту в розмірі 45 360,00 доларів США, сплатити відсотки за кредитним договором, комісій, неустойки (штрафу, пені), будь-яких інших платежів, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати у повному обсязі збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням Кредитного договору.

Згідно п. 1.3 Додаткової угоди № 1 до Іпотечного договору, відповідно до звичайних цін, що склалися на момент укладення цього договору та на підставі взаємної згоди сторін вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 340 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору у випадку настання однієї з подій, зазначених у пунктах п. 22, 2.3 цього договору, іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки (або на його частину) на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса чи шляхом позасудового врегулювання, зазначеного у п. 4.2 - 4.3 цього договору.

17.09.2021 року Позивач надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень за кредитним договором (вих. №10/2417 від 14.09.2021 року), яка повернулася на адресу Позивача з виміткою «повернення за закінченням терміну зберігання»

Заборгованість за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року у справі № 335/9899/16-ц провадження № 2/335/8/2021 ОСОБА_1 несплачена у зв`язку з чим, позивач вважає що має право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.

Крім того позивач зазначає про те, що на даний момент, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які в добровільному порядку з квартири виселятися не бажають.

ОСОБА_1 являється законним представником неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зареєстровані в квартирі, що є предметом іпотеки без згоди АТ «МетаБанк».

Посилаючись на вищезазначене просило суд, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 40,95 кв.м. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 82А від 19.10.2007 року, що присуджена рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2021 року у справі № 335/9899/16-ц у розмірі 446 377,82 грн., яка складається із заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 361 925,85 грн., простроченими процентам в розмірі 50742,62 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 33 709,35 грн., заборгованості за відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 6 695,67 грн. та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 20 000 грн., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 із зняттям їх з реєстраційного обліку у відділі департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 40,95 кв.м. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 82А від 19.10.2007 року, що стягнута рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/9899/16-ц від 02.03.2021 року у розмірі 446 377,82 грн., яка складається із заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 361 925,85 грн., простроченим процентам в розмірі 50 742,62 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 33 709,35 грн., а також заборгованості за відшкодування сплаченого судового збору 6 695,67 грн. та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 20 000,00 грн., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «МетаБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 379 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення скасувати в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 186/1743/15-ц, зокрема, зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Встановлено, що ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, тому лише у вищезазначеній частині судове рішення підлягає перевірці апеляційним судом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №82А.

Відповідно до 1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі придбання нерухомого майна у сумі 45 360,00 доларів США на строк 240 місяців до 19.10.2027 року включно, шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий у банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15 відсотків річних.

Відповідно до п.1.3. Кредитного договору забезпечення виконання зобов`язання Позичальника за цим договором, є застава нерухомості, що придбавається. Застава оформлюється відповідним договором, що укладається між сторонами на умовах Банку.

19 жовтня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №82А від 19 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №801, який посвідчений 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. та зареєстровано у реєстрі за №774.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання Іпотекодавцем всіх його зобов`язань за Кредитним договором №82А від 19 жовтня 2007 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, включаючи зобов`язання: повернути суму виданого кредиту в розмірі 45 360,00 доларів США, сплатити суму відсотків за кредитним договором, комісій, неустойки (штрафу, пені), будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати у повному обсязі збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням кредитного договору. Строк виконання зобов`язань: 19 жовтня 2027 року включно.

Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки за цим договором є квартира загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 40,95 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно до п.1.3. Іпотечного договору відповідно до звичайних цін, що склалися на момент укладення цього договору та на підставі спільної згоди сторін вартість предмета іпотеки за цим договором складає 286 335,00 грн.

Відповідно до п.1.4. Іпотечного договору Іпотекодавець підтверджує право власності на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. 19 жовтня 2007 року за реєстровим №772, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 19.10.2007 року за реєстровим номером 2429678.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 19 жовтня 2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали належну їм на праві власності, а ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.3 Договору купівлі-продажу квартири від 19 жовтня 2007 року цю купівля-продаж вчинено за 282 800,00 грн, що є еквівалентом 56 000,00 доларів США.

За приписами п. 3.1.7. Іпотечного договору якщо предметом іпотеки є житлове приміщення, Іпотекодавець також зобов`язаний не здійснювати реєстрацію (не прописувати) і не надавати згоду на проживання у житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, будь-яких осіб без отримання попереднього письмового погодження Іпотекодержателя.

Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору у випадку настання однієї з подій, зазначених у пунктах п. 2.2, 2.3 цього договору, Іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки (або на його частину) на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса чи шляхом позасудового врегулювання, зазначеного у п. 4.2. - 4.3. цього договору.

Тобто умовами Іпотечного договору передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки як у судовому так і у позасудовому порядку.

11 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №82А від 19.10.2007, за умовами якої сторони домовилися про те, що після підписання даної угоди сума, яка підлягає поверненню за Кредитним договором, визначається в національній валюті України та становить 371 724,90 грн.

11 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Іпотечного договору №801 від 19.01.2007, за умовами якої відповідно до звичайних цін, що склалися на момент укладення цього договору та на підставі взаємної згоди сторін вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 340 000,00 грн.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання, Акціонерне товариство «МетаБанк» звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а ОСОБА_1 з зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2021 у справі № 335/9899/16-ц позовні вимоги Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 82А від 19.10.2007 року було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 446 377,82 грн., яка складається із заборгованості за: простроченим кредитом в розмірі 361 925,85 грн.; простроченим процентам в розмірі 50 742,62 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 33 709,35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 6 695,67 грн. та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 20 000,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МетаБанк» про визнання недійсним кредитного договору було відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі №335/9899/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року залишено без змін.

Позивачем до суду, разом з позовною заявою було надано копію вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 82А від 19.10.2007, №10/2417 від 14.09.2021, яка адресована ОСОБА_1 . Позивач у позовній заяві зазначає про те, що дана вимога була направлена на адресу відповідача ОСОБА_1 , проте повернулася на адресу позивача з відміткою «повернення за закінченням терміну зберігання», проте доказів такого направлення суду надано не було.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з урахуванням чинного законодавства, суд першої інстанції врахував право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, та задовольнив позов в частині звернення стягнення на іпотечне майно.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки (ст. 11 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 12 і ст. 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі N 310/11024/15-ц (провадження N 14-112цс19) вказала, що способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (ст. 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. ст. 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2022 року у справі N 622/218/13-ц.

Для застосування такого способу захисту своїх прав, як звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, Банк вказував, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору він має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Встановлено та не заперечується сторонами у справі отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2021 у справі № 335/9899/16-ц, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2022 року, з ОСОБА_1 на користь АТ «МетаБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 446 377,82 грн.

Погашення заборгованості за вказаним рішенням не відбулося.

Таким чином станом на час звернення в суд з даним позовом заборгованість за даним кредитним договором складає 446 377,82 грн.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених у ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з п. 6.1 договору іпотеки від 12 вересня 2008 року N ДІ-23-24/08, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором та не виконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором (а. с. 9 зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22 червня 2022 року у справі N 296/7213/15 (провадження 61-10125св21) зазначив про те, що недотримання правил про повідомлення боржника та іпотекодавця про заборгованість (ст. 35 Закону України «Про іпотеку») перешкоджає зверненню стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.

З урахуванням вказаного правильним є висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 умови кредитного договору, забезпеченого іпотекою, належним чином не виконала, у зв`язку з чим у позивача відповідно до норм чинного законодавства та умов іпотечного договору виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку, яким він і скористався.

Станом на час звернення Банку в суд з даним позовом, вищевказану вимогу виконано не було.

Тому, у контексті зазначеного та з урахуванням фактичних обставин, встановлених у цій справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, належний відповідачу, у обраний позивачем спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначала, що Банк звернувся до суду із позовом після закінчення строків позовної давності.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК).

За змістом загальних норм права, заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Разом з тим, створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомлялася судом першої інстанції по розгляд даної справи, відповідачем подавався відзив на позовну заяву (т.1 а.с.104-114). Однак, відповідачем в суді першої інстанції не подавалась заява про застосування строку позовної давності.

Відтак, суд апеляційної інстанції може за заявою відповідача застосувати строки позовної давності лише у випадку його не повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції, що не відповідає обставинам даного спору, що в свою чергу унеможливлює задоволення заявленого у апеляційній скарзі клопотання про застосування строків позовної давності.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ОСОБА_1 не виконала належним чином умови кредитного договору, забезпеченого іпотекою, у зв`язку із чим у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков