Справа № 175/5292/21
Провадження № 2-ві/175/11/23
Ухвала

Іменем України

28 червня 2023 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бровченко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Дараган Лілії Валеріївни,

встановив:

21.06.2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою від 20.06.2023 року про визнання Виконавчого листа № 175/5292/21 таким, що не підлягає виконанню.

У цій же заяві заявники висловили недовіру судді Дараган Л.В. і просять відвести її від розгляду даної заяви на підставі п.3 ч.1 ст.36 ЦПК України. Заяву про відвід обґрунтовують тим, що суддя Дараган Л.В. не забезпечила надсилання повного тексту судового рішення їм, як відповідачам, порушила порядок набрання судового рішення законної сили та допустила інші порушення закону, а отже вона прямо чи побічно заінтересована в результатах розгляду їх заяви про визнання Виконавчого листа № 175/5292/21 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.06.2023 року, судову справу № 175/5292/21, провадження № 6/175/67/23 передано на розгляд судді Дараган Л.В.

Ухвалою суду під головуванням судді Дараган Л.В. від 26.06.2023 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді визнано необґрунтованою та відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України передано до канцелярії Дніпропетровського районного суду для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, який буде розглядати заяву про відвід.

За приписом ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 року, головуючим суддею для розгляду питання про відвід судді Дараган Л.В. визначено суддю Бровченка В.В.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід судді у відповідності до вимог ч.8 ст.40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про відвід і ознайомившись із матеріалами судової справи № 175/5292/21, провадження № 6/175/67/23, приходжу до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Пункт 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді передбачає, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), прийнятої 04.11.1950 року, встановлено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру.

З усталеної практики ЄСПЛ, викладеної, зокрема, у рішеннях у справах «Фей проти Австрії» від 24.02.1993, «Ветштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96), «Білуха проти України» (заява № 33949/02), слідує, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

За приписом п.3 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 і статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Заявлений відвід повинен бути вмотивований. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Заявляючи відвід, заявники посилаються на обставини, які фактично зводяться до незгоди з прийнятим 25.01.2023 року суддею Дараган Л.В. рішенням у цивільній справі № 175/5292/21, провадження № 2/175/279/22, тоді як така їх незгода не може бути підставою для відводу.

Інших обставин, визначених ст.ст.36, 37 ЦПК України, при розгляді заяви про відвід не встановлено та доказами не підтверджено, а тому заява про відвід судді Дараган Л.В. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.06.2023 року про відвід судді Дараган Лілії Валеріївни на підставі п.3 ч.1 ст.36 ЦПК України по цивільній справі № 175/5292/21, провадження № 6/175/67/23 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Бровченко