Справа №443/532/23
Провадження №2/443/299/23
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

19 травня 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

при секретарі Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі частини із всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення дочкою навчання.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було розірвано 02.06.2006 року. Від даного шлюбу в сторін народилося троє дітей, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 які на даний час є повнолітніми. У зв`язку із тим, що відповідач добровільно не приймав участі в утриманні дітей, рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 13.10.2005 року з останнього стягувалися аліменти на утримання дітей в розмірі частини його заробітку до досягнення ними повноліття. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року розмір аліментів, які були визначені вище рішенням суду, було зменшено з частини його заробітку щомісячно до 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час їх з відповідачем дочка навчається на 3 курсі денної форми навчання у Ходорівському відділенні ВСП «Технічний фаховий коледж Національного Університету «Львівська політехніка». Позивач не працює, а тому не має можливості на належному рівні забезпечувати потреби пов`язані із навчанням, а їхня дочка не може влаштуватись на роботу, оскільки навчається на денній формі навчання. В той же час, їй відомо, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований у Львівській залізниці, має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, інших аліментних зобов`язань немає, а тому у нього є можливість надавати дочці, яка навчається матеріальну допомогу, шляхом сплати аліментів.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 досягла повноліття.

Судом також встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 02.06.2006 року, актовий запис №86, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 (а.с.5).

Рішенням Жидачівського районного суду від 16.12.2011 року по справі №2-680/11 зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2005 року, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , частини його заробітку щомісяця на 1/3 частину усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Ходорівському відділенні ВСП «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», з 01.09.2020 року до 30.06.2024 року, знаходиться на денній формі навчання за кошти державного бюджету, що підтверджується довідкою №29 від 06.03.2023 року виданого Ходорівським відділенням ВСП «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» (а.с.8)

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 СК України.

Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.3, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що ОСОБА_3 , після досягнення нею повноліття продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатним, та зобов`язаний утримувати дочку до закінчення нею навчання, у судове засідання не з`явився та не надав суду доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача в розмірі частини із всіх видів доходу (заробітку) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Одночасно, позивач у позовній заяві разом із вимогою про стягнення з відповідача аліментів в розмірі частини із всіх видів доходу (заробітку) просить стягувати такі, із урахуванням нижньої межі, а саме не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, визначення розміру аліментів з урахуванням нижньої межі - не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачено нормами Сімейного кодексу України, які регулюють обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, однак нормами статті 199 СК України це не передбачено.

Положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (ч.1 ст. 182 СК України).

Зазначене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц, провадження № 61-12433св18; від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц, провадження № 61-12568св18п.

Відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів з урахуванням нижньої межі - не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку необхідно відмовити, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 355, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса проживання: с.Вовчатичі, Стрийський район, Львівська область, РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 31.03.2023 року на весь час навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С.І Сливка