ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 16 липня 2021 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установи:

12 липня 2021 року адвокат Крижановський М.В., представник ОСОБА_1 , у межах розгляду цивільної справи за її позовом до ТОВ ФК «МАНІТУ» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності подав заяву про забезпечення позову, просив забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій стосовно квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 19,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В обґрунтування заявленої вимоги посилався на те, що реєстрація права власності за №42638222 від 18.06.2021 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 19,7 кв.м. за ТОВ «Фінансова компанія «МАНІТУ» , індексний номер 5889951, здійснена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрущевою О.О. з порушенням встановленої процедури. Іпотекодержателем вже було використано судовий та позасудовий спосіб звернення на предмет іпотеки квартиру. Окрім того, на даний час діє ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який захищає іпотекодавців та забороняє стягнення предмету іпотеки в бідь-який спосіб, у тому числі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16 липня 2021 року заява адвоката Крижановського М.В., представника ОСОБА_1 , задоволено.

Заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 19,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «МАНІТУ», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову про відмову в задоволення заяви адвоката Крижановського М.В., представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що у заяві про забезпечення позову не наведено будь-яких доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі.

З посиланням на конкретні постанови Верховного Суду стверджується, що у цій справі заявлені вимоги немайнового характера, які не підлягають примусовому виконанню, тому вжитий судом захід забезпечення позову не є співмірним.

Наголошується, що вжиття судом заходів зустрічного забезпечення є обов`язком суду, що було проігноровано судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «ФК «МАНІТУ», ПН Вахрушевої О.О. і просила суд ухвалити рішення, яким визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 23 червня 2021 року, яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ТОВ «ФК «Маніту»; скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Маніту».

Заявлені вимоги мотивовані такими обставинами.

ОСОБА_1 , є власником спірної квартири на підставі договору дарування від 04 травня 2016 року.

Рішенням суду у справі № 643/10601/16 (постанова Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2018 року, яка залишена без змін постановою ВС від 22 травня 2019 року) відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

У червні 2021 року ОСОБА_1 дізналася від сторонніх осіб, що її позбавлено права власності на її квартиру, оскільки за зверненням ТОВ «ФК «МАНІТУ», правонаступником іпотекодержателя, ПН ОСОБА_3 здійснила державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ФК «МАНІТУ».

У заяві про забезпечення позову зазначається, що саме заборона вчинення реєстраційних дій стосовно квартири забезпечить ефективне виконання можливого рішення суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору (пункт четвертий частини першої статті 150 ЦПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову є матеріально-правова вимога про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «МАНІТУ» на квартиру, що належала позивачці, яка проведена відповідно до ст.37 ЗУ «Про іпотеку» у позасудовому порядку на підставі застереження в іпотечному договорі.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира придбана за кредитні кошти, які видані в іноземній валюті, і, заперечуючи правомірність набуття ТОВ «ФК МАНІТУ» права власності на квартиру, ОСОБА_1 посилається у тому числі на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Безсумнівним є те, що ТОВ «ФК МАНІТУ» як зареєстрований власник квартири у будь-який час має можливість відчужити її третім особам, у такому разі втрачається сенс можливого судового рішення у цій справі на користь позивачки, оскільки реальне відновлення її права власності на квартиру буде вимагати подання ще одного позову.

Отже, слід визнати, що застосований судом захід забезпечення позову відповідає предмету позову, є співмірним із заявленими вимогами та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на докази про існування обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, за яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, з урахуванням наявного спору щодо правомірності реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК МАНІТУ», а також того, що ОСОБА_1 фактично проживає і користується спірною квартирою.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені у постанові ВС від 15 січня 2019 року (справа № 915/870/18), є безпідставним, так як у зазначеній справі ВС погодився із рішеннями судів першої і апеляційної інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, розміщені на рахунках відповідача (підприємства).

Постановою ВС від 24 лютого 2021 року (справа № 755/5333/20), на яку зроблене посилання в апеляційній скарзі, відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно з тих підстав, зокрема, що «при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.»

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 червня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов