Справа 688/2216/23
№ 2/688/531/23
Рішення

Іменем України

03 липня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Зінченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

25.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову посилається на те, що сторони є батьками неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2019 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 24.04.2019 року і до досягнення нею повноліття. Враховуючи матеріальне становище дитини, її вік, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, матеріальне становище останнього, який має постійний дохід, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн щомісячно, визначений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2019 року, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, проте адвокат Спеціальний С.П. на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав до суду клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутність, у якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд о 09 год. 30 хв. 03.07.2023 року.

29.06.2023 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів відповідача ОСОБА_2 , в якому останній позов не визнавав та повністю заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що його майновий стан не змінився, зазначив, що рухомого та нерухомого майна в нього не має, в той же час з`явилась ще одна дитина на утриманні син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що позивачем не доведені обставини, котрі б вказували на зміну його майнового стану, а вимоги є необґрунтованими, тому просив у задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів відмовити

Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що з 02.04.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2019 року.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 виданого 02.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

З витягів з реєстру територіальноїгромади №2022/000573355 від 14.09.2022 року та №2023/003964328 від 24.05.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 24.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 02.07.2019 року видано виконавчий лист №688/1605/19 2/688/593/19. В той же час докази відкриття на його підставі виконачого провадження та сплату відповідачем стягуваних рішенням суду аліментів сторонами не надано.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.08.2022 року ОСОБА_6 вступила в зареєстрований шлюб з ОСОБА_7 , після чого почала носити прізвище « ОСОБА_8 ».

Відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 03.02.2021 року виконавчим комітетом Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) .

Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.

Зазначену позицію висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 152/100/18.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Мотиви та висновки суду

З`ясувавши думки позивача та її представника, викладені у письмовому клопотанні, думку відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне.

Сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд встановив, що аліменти на неповнолітню доньку з відповідача стягувалися у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Вказаний розмір аліментів є меншим мінімального гарантованого розміру аліментів, який визначений у ч. 2 ст. 182 СК України, та не може в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дитини.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Вирішуючи спір, суд враховує, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, є недостатнім для забезпечення належного розвитку дитини, оскільки в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, водночас стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частках від заробітку (доходу) відповідача у зв`язку з працевлаштуванням відповідача, отримання ним постійного доходу, чого останнім не заперечувалось та не спростовано у поданому відзиві. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини.

Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне.

З аналізу ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність у відповідача ОСОБА_2 ще однієї неповнолітньої дитини та відсутність у власності рухомого та нерухомого майна, не є обгрутованою підставою для відмови у задоволенні поданого позову.

Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , яка буде стягуватися як аліменти на утримання неповнолітньої дочки, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік, матеріальне становище відповідача, який не подав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він не працевлаштований, не має постійного доходу, не спроможний сплачувати аліменти, має проблеми із здоров`ям; рівність прав дітей та вищевказані вимоги законодавства щодо стягнення аліментів, а тому дійшов висновку, що спосіб стягнення аліментів підлягає зміні та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

За наведених обставин вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати

Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1073,60 грн.

На підставі ст.ст.141, 150, 180-183, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року по справі №688/1605/19 провадження №2/688/593/19 з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн щомісячно на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист №688/1605/19, виданий Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 02 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, відкликати після погашення заборгованості (у разі її наявності) для приєднання до матеріалів цивільної справи.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_4 виданий 26 серпня 2022 року органом 6831, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає по АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 30 січня 2008 року Полонським РВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя: С.В. Козачук