КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/456/23
УХВАЛА

25.04.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Лук`яненко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі заяви ОСОБА_1 про відвід судді, подану по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни, Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2022 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни, Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 608 від 16 червня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною про стягнення з неї - ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 355 552,94 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення за виконавчим провадженням №69258816, яке було відкрито державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжиком Валерієм Вікторовичем на підставі виконавчого напису №608, виданого 16.06.2022 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 355 552,94 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 31.08.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року було задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, яке було відкрито 17.06.2022 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжиком Валерієм Вікторовичем, на підставі виконавчого напису №608, виданого 16.06.2022 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 355 552,94 грн., до розгляду справи по суті.

21.04.2023 року до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Петренка В.С. на підставі ст.ст. 36, 37, 38 ЦПК України, яка була отримана суддею 25.04.2023 року.

В обґрунтування наданої заяви про відвід ОСОБА_1 посилається на те, що суддя Петренко В.С. постановив ухвалу про відкриття провадження у справі по цивільній справі № 947/14376/22 (Провадження № 2/947/2471/22), якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі.

Проте згідно протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису ухвала датована 31.08.2022 р., а фактично складена та підписана 02.09.2022р

Окрім того, 21.02.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Петренка В.С., за участю секретаря - Ратовської А.С., за участю сторін по справі: представника позивача - Сільницького І.В. постановив ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про транслювання судових засідань на офіційному каналі Youtube «Судова влада України» було відмовлено.

Згідно Протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису ухвала датована 21.02.2023 р., а фактично складена та підписана 22.02.2023 року.

Відтак, в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, датовану 21.02.2023 р. не підписану складом суду, яка набрала законної сили до підписання вступної та резолютивної частини ухвали суддею.

21.02.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі: головуючого - судді Петренка В.С., за участю секретаря - Ратовської А.С., за участю сторін по справі: представника позивача - Сільницького І.В. постановив ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про транслювання судових засідань на офіційному каналі Youtube «Судова влада України» було відмовлено.

Повний текст ухвали суду складено 27.02.2023 року, проте в цей же час Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису вказує, що ухвала підписана 28.02.2023 року.

21.02.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі: головуючого - судді Петренка В.С. за участю секретаря - Ратовської А.С., за участю сторін по справі: представника позивача - Сільницького І.В. постановив ухвалу якою клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Сільницького Ігоря Володимировича про витребування доказів було задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т.А. належним чином посвідчені копії всіх документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 608 від 16.06.2022 р. Витрати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т.А. щодо виготовлення копій документів покласти на ОСОБА_2 .

Згідно Протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису ухвала про витребування доказів датована 21.02.2023 р., а підписана 22.02.2023.

21.02.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі: головуючого - судді Петренка В.С. за участю секретаря - Ратовської А.С., за участю сторін по справі: представника позивача - Сільницького І.В. постановив ухвалу (повний текст), якою клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Сільницького Ігоря Володимировича про витребування доказів було задоволено. Повний текст ухвали суду складено 27.02.2023 року, проте підписано 28.02.2023.

Заявниця вказує, що усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах. Судові рішення в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Таким чином, ухвали повинні були бути постановлені в нарадчій кімнаті із підписанням скороченої частини ухвали (вступна та резолютивна частини), проголошені судом, датовані днем проголошення із зазначенням достовірної дати набрання законної сили.

Окрім того, 01 березня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала до Київського районного суду міста Одеси клопотання, в якому просила надати відповідачу ОСОБА_1 для ознайомлення та отримання необхідних копій матеріали цивільної справи №947/14376/22 в паперовій формі, забезпечити доступ до усіх технічних записів судових засідань в СТІС, підсистемі «Електронний Суд» та протоколів судових засідань надавши доступ через ВКЗ.

Відповідач стверджує, що станом на 21.04.2023 р. доступ до матеріалів справи, включаючи технічні записи та протоколу судових засідань, - не надано, що унеможливлює реалізацію процесуальних прав відповідачем.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 втретє звернулася до суду з заявою про відвід судді Петренка В.С.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з заявою про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі . Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість сформувати висновок про те, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Із урахуванням наведеного вище, слід вважати, що особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Як вбачається з заяви відповідача про відвід, підставою для відводу судді є сумніви у його упередженості та об`єктивності, проте, будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості судді у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Відповідно до ч. 2,3 с. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що ухвали, на які посилається відповідач ОСОБА_1 , були підписані суддею в день їх проголошення, а оприлюднені в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Щодо посилання відповідачки, на її клопотання про ознайомлення та отримання необхідних копій матеріали цивільної справи №947/14376/22 в паперовій формі, забезпечення доступу до усіх технічних записів судових засідань в ЄТІС, підсистемі «Електронний Суд» та протоколів судових засідань надавши доступ через ВКЗ, суд зазначає, що доступ відповідачці було надано, та вона мала можливість та має й зараз в будь який робочий час ознайомитися з матеріалами справи, як у паперовому вигляді, так і в електронному.

Суд звертає увагу відповідача - ОСОБА_1 на тому, що згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, посилання відповідачки на неправильні, як на її думку, підписання та оприлюднення суддею ухвал не може бути підставою для відводу, тим більше що, ці твердження є помилковими.

Доводи відповідача про заінтересованість головуючого судді в результатах розгляду справи та особисту неприязнь із наданням переваг і підтриманням позиції представника позивача, суд розглядає в якості суб`єктивних тверджень відповідача, які не підтверджені жодними засобами доказування, і відповідно є надуманими.

Ч. 3 ст. 39 ЦПК України передбачає, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, але не обмежуючись, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

ОСОБА_1 заявила відводи після спливу вказаного в ч. 3 ст. 39 ЦПК України строку, що дозволяється лише у виняткових випадках.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що процесуальна поведінка відповідача із заявлення безпідставного відводу головуючому по справі є зловживанням процесуальними правами та спрямована на затягування розгляду справи.

Суд вважає, що заяви про відвід головуючого судді Петренка В.С. не тільки не містить посилань на виняткові обставини, але й не містить будь-яких обґрунтованих доводів, підтверджених належними та допустимими доказами щодо упередженості або необ`єктивності судді Петренка В.С. під час розгляду цивільної справи, дії судді, які описані в заяві про відвід жодним чином не свідчать про його упередженість чи зацікавленість, а свідчать виключно про зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами.

Відповідно до п. 10 Постанови № 8 Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявам про відвід судді Петренка В.С. у даній справі суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу взагалі не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Петренком В.С. поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими ОСОБА_1 мотивує свої заяви про відвід судді Петренка В.С., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Петренка В.С. як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Петренка В.С. або його необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_1 відводу судді Петренку В.С.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заявлений ОСОБА_1 відвід судді Петренка В.С. визнати необґрунтованим.

Заяву передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Петренка В.С.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Петренко В. С.