Справа №345/2858/22
Провадження № 2/345/307/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2023 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 цивільну справу за позовом ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - АТ «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" звернулось до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комплексним кредитним договором №8/1521472 від 03.12.2019 року в сумі 26 776,70 грн, яка складається з 15 552,10 грн заборгованості по тілу кредиту, 2016,80 грн заборгованості за відсотками, 2405,80 грн заборгованості за комісією, 1012,93 грн пені, 5789,07 грн інфляційних втрат і понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Позов обґрунтований тим, 03.12.2019 року між Акціонерним товариством "КредіАгріколь Банк" і відповідачем укладений комплексний договір №8/1521472, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 20 920,00 грн на споживчі потреби до 02.06.2021 року, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя,який вона зобов`язалась повернути шляхом внесення щомісячних платежів та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 11% річних.

06.07.2020 року між АТ "КредіАгріколь Банк" і ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитами №І-2020, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних реєстрах, а 11.11.2020 року між АТ "КредіАгріколь Банк" і ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" укладений реєстр прав вимоги до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитами №І-2020 на підставі чого ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №8/1521472 від 03.12.2019 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №8/1521472 від 03.12.2019 року, у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 26 776,70 грн, яку позивач просив стягнути.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.10.2022 року позов задоволений.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.02.2023 року задоволена заява відповідача, поновлений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення від 18.10.2022 року скасоване, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2023 року задоволене клопотання відповідача про витребування доказів і у ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" витребувана кредитна справа за кредитним договором №8/1521472 від 03.12.2019 року та роздруківка (розрахунок) помісячно здійснених платежів за даним кредитним договором та нарахованої заборгованості.

21.03.2023 року від позивача надійшла заява про долучення витребовуваних ухвалою від 02.03.2023 року доказів та про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство "КредіАгріколь Банк".

Ухвалою суду від 28.03.2023 року заява позивача задоволена і до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучене Акціонерне товариство "КредіАгріколь Банк".

В судове засідання по справі позивач не з`явився, але у матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить справу розглядати без його участі та позов задоволити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилась, будь-яких заяв і клопотань до суду не надходило, про причини неявки суду не повідомлялось, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

03 грудня 2019 року відповідач уклала з АТ "КредіАгріколь Банк" комплексний кредитний договір №8/1521472, відповідно до п.1.1. і 1.2. якого банк надав їй на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя, кредит в сумі 20 920,00 грн строком на 18 місяців з 03.12.2019 року до 02.06.2021 року включно, погашення якого відповідач зобов`язаласьздійснювати внесенням платежів щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток №1 до договору).

Відповідно до підпункту 1.3.1. пункту 1.3. комплексного кредитного договору №8/1521472 за користування кредитом відповідач сплачує банку проценти щомісячно в розмірі 11% річних, а відповідно до пункту 1.3.2. вона щомісячно сплачує банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в 1.1. договору.

Згідно із додатком №1 до комплексного кредитного договору №8/1521472 погашення кредиту, нарахованих відсотків і комісії мало здійснюватися 03 числа кожного місяця, а останній платіж мав бути здійснений 02.06.2021 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із наявних у справі виписки з рахунку відповідача і деталізованого розрахунку заборгованості вбачається, що 27.12.2019 року, 03.02.2020 року, 03.03.2020 року, 31.03.2020 року нею здійснені платежі по кредиту в рівній сумі по 1750,00 грн і 04.05.2020 року сплачено 1000,00 грн, з яких зараховано 5367,90 грн на погашення тіла кредиту, 707,46 грнна погашення процентів за кредитом і 1924,64 грн на погашення нарахованої комісії.

На дату проведення розрахунку заборгованості 11.11.2020 року за період користування кредитними коштами відповідачу були нараховані проценти в загальному розмірі 1761,94 грн, з яких 1054,48 грн несплачені. Докази протилежного у справі відсутні.

Отже, суд вважає підставним і обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача 15 552,10 грн заборгованості по тілу кредиту і 1054,48 грн заборгованості по процентах.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з нарахованої комісії і нарахованих на комісію процентів, то суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Підпунктом 1.3.2. пункту 1.3.комплексного кредитного договору №8/1521472 встановлено, що з а користування кредитом позичальник сплачує комісі1йну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказані норми законодавства дають підстави для висновку, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Розглядаючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України).

Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості закредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Судом встановлено, що згідно з пунктами 1.1., 1.2. і 1.3. п.4 Кредитного договору, надання кредиту за договором здійснюється на умовах сплати відсотків в розмірі 11,00% річних, строк надання кредиту 18 місяців, повернення кредиту щомісячно за графіком платежів (додаток до договору). Згідно Додатку до кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 02.06.2021 року.

Оскільки кредитним договором (графіком платежів) передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно в термін до 03 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг трьохрічного строку позовної давності.

Останній платіж за кредитним договором відповідачем здійснено 04.05.2020 року.

Право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем строку внесення чергового платежу 03.06.2020 року (дата внесення чергового платежу), після якого починає перебіг позовна давність щодо вимог про стягнення кожного такого щомісячного платежу.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивачем заявлено вимоги до відповідача про стягнення пені, розрахованої станом на 11.11.2020 року, а з позовом до суду він звернувся 14.09.2022 року.

Враховуючи дату звернення до суду, до вимог про стягнення пені підлягають застосуванню наслідки визначеного п.1 ч.2 ст.258 ЦК України спливу спеціального строку позовної давності, в один рік, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Виходячи з наведеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат такою, що підлягає частковому задоволенню і з неї підлягають стягненню 1108,61 грн за період з 03.06.2021 року по 23.02.2022 року.

Розрахунок інфляційних втрат:

Заборгованість за зобов`язанням 16 606,58 грн.

Розраховується за формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Де:

[Сума боргу] сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.

[Сукупний індекс інфляції] = 100,20% ? 100,10% ?99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ?101,30% ? 101,60% = 106,676% (за період Червень2021 - Лютий 2022)

[Інфляційні нарахування] = 16 606,58 грн. (сумаборгу) ? 106,676% (сукупний індекс інфляції) / 100% -16 606,58 грн. (сума боргу) = 1 108,61 грн.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовільняє позов частково, то з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1488,60 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - АТ «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 02000, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Альфа Банк» МФО 300346) заборгованість за кредитним договором №8/1521472 від 03.12.2019 у загальному розмірі 17 715,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 02000, код ЄДРПОУ 41153878, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Альфа Банк» МФО 300346) судовий збір у розмірі 1488,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя