Номер провадження: 22-ц/813/1615/23
Справа № 522/6900/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням Шенцевої О.П. 19 травня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2020 року Одеська міська рада звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та визнання право власності на квартиру (а.с. 2-7).

В обґрунтування позову Одеська міська рада посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що 25 листопада 2011 року реєстратором Другого Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ було складено відповідний актовий запис № 2814 та видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з однокімнатної квартири загальною площею 25,8 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на праві власності.

Згідно із заповітом від 14.05.1993 року, посвідченим Шостою одеською державною нотаріальною конторою та зареєстрованим у реєстрі за № 1-4603, ОСОБА_3 зробила розпорядження, яким заповіла належну їй кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_4 . Однак, згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 07.06.2004 року зроблений відповідний запис № 5448.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.12.2011 року № 29124727 станом на 14 год 07 хв. 19.12.2011 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не заводилась. Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.12.2011 року № 29124753 та заявою ОСОБА_2 № 1900 від 19.12.2011 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 762/2011 (номер у спадковому реєстрі 52197069) до майна ОСОБА_3 . Крім того, з матеріалів спадкової справи № 762/2011 (номер у спадковому реєстрі 52197069) вбачається, що 23.03.2018 року до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1

25.02.2020 року Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/15762/19 за позовом ОСОБА_1 до ОМР про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення Одеською міською радою до суду з відповідним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року позов Одеської міської ради було задоволено. Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка складається з однокімнатної квартири загальною площею 25,8 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . - відумерлою. Визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 25,8 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., яка розташована за вищевказаною адресою. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (а.с.184-187).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с 196-199).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року у справі № 522/15762/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОМР про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено. Таким чином, на думку апелянта, вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , однак, незважаючи на вказане, судом першої інстанції необґрунтовано покладений судовий збір на апелянта.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Одеської міської ради зазначає, що апеляційна скарга не містить жодного доказу незаконності оскаржуваного рішення суду першої інстанції, та складається виключно з цитування постанови Одеського апеляційного суду від 11.05.2021 року у справі № 522/15762/19. Що стосується судових витрат, то вони обґрунтовано були стягнуті судом першої інстанції з відповідачів на підставі положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (а.с. 222-224).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , про що 25.11.2011 року реєстратором Другого Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 2814 та видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру загальною площею 25,8 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві власності.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14.09.1946 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту від 14.05.1993 року, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого у реєстрі за № 1-4603, ОСОБА_3 зробила розпорядження, яким заповіла належну їй кв. АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.12.2011 року № 29124727 вбачається, що станом на 19.12.2011 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не заводилась.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.12.2011 року № 29124753, за заявою ОСОБА_2 від 19.12.2011 Шостою одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 762/2011 (номер у спадковому реєстрі 52197069) до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, з матеріалів спадкової справи № 762/2011 (номер у спадковому реєстрі 52197069) вбачається, що 23.03.2018 року до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25лютого 2020 року у справі № 522/15762/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Згідно ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Рішення про визнання спадщини відумерлою можливе лише у разі безумовного встановлення таких фактів, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто зі спадкоємців в силу різних причин не претендує, або спадкоємці фактично чи юридично взагалі відсутні, внаслідок чого (неможливості спадкування) територіальна громада за місцем відкриття спадщини на підставі рішення суду стає законним правонаступником (не спадкоємцем) померлої особи в частині тих прав та обов`язків, які залишилися після її смерті.

Таким чином, враховуючи відсутність спадкоємців майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що територіальна громада міста Одеси є правонаступником відмерлого майна, яке на час відкриття спадщини знаходилось на території міста Одеси, при цьому на Одеську міську раду законодавством покладено обов`язок у судовому порядку визнання цієї спадщини відумерлою при наявності умов і підстав, зазначених у ст. 1277 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Територіальна громада не є власником спірного майна до ухвалення судом рішення про визнання спадщини відумерлою, однак в силу закону на орган місцевого самоврядування покладено обов`язок по захисту прав територіальної громади, що свідчить про наявність законного інтересу який полягає в тому, щоб майно, яке може бути визнане відумерлою спадщиною, не було незаконно виведено зі спадкової маси, оскільки від цього залежить подальша можливість переходу такого майна у власність територіальної громади.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі № 641/1689/15-ц, від 26.02.2020 року у справі № 640/17297/15-ц, від 09.02.2022 року у справі 640/23065/14.

Суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини відсутності спадкоємців щодо спірного нерухомого майна, дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання права власності на спірну квартиру за Одеською міською радою в порядку статті 392 ЦК України. Колегія суддів зазначає, що застосований спосіб захисту прав територіальної громади спрямований на підтримання принципу законності у сфері обігу нерухомого майна, а також створення належних умов для розподілу суспільних благ, зокрема виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень щодо передачі житла у користування найменш забезпеченим та найбільш соціально вразливим категоріям мешканців відповідної територіальної одиниці.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року у справі № 522/15762/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11.05.2021 року, було встановлено, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , однак, незважаючи на вказане, судом першої інстанції необґрунтовано покладений судовий збір на апелянта.

Колегія суддів зазначає, що на час звернення Одеської міської ради до суду першої інстанції із даним позовом - у квітні 2020 року, судом першої інстанції розглядалася цивільна справа № 522/15762/19 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто, на час виникнення даних спірних правовідносин ОСОБА_1 доводила у суді та вважала, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , на підставі чого Одеською міською радою обґрунтовано визначено апелянта у якості відповідача у даній справі. Відповідно, після ухвалення оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції було здійснено розподіл судових витрат на підставі положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 25 травня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе