Справа № 627/229/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки та квартиру, які розташовані на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із: квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавці на підставі Договору міни нерухомого майна від 27 січня 2016 року; земельних ділянок площею 5,8665 га, 0,2311 га, 0,0118 га, які належали ОСОБА_2 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХР № 018280, ЯМ №884793 та ЯМ №002581.

За життя 4 січня 2017 року ОСОБА_2 був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла позивачу.

Позивач з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку після смерті матері ОСОБА_2 звертався до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно складеного ОСОБА_2 заповіту вбачається невідповідність року народження позивача зазначеному в заповіті та у його свідоцтві про народження, а також в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з позовом та прохає: встановити факт належності йому заповіту ОСОБА_2 від 4 січня 2017 року та визнати за ним право приватної власності на земельні ділянки та квартиру в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач не з`явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача Краснокутської селищної рада Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , відкрилась спадщина, яка складається із: квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором міни нерухомого майна від 27 січня 2016 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №52156320 від 27.01.2016 та довідкою КП «Краснокутське БТІ» №241 від 26.07.2022; земельної ділянки площею 5,8665 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 018280; земельної ділянки площею 0,0118 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 002581; земельної ділянки площею 0,2311 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 884793, які знаходяться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (бувшої Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області), що підтверджується копіями державних актів, які маються в матеріалах справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті.

Згідно заповіту, посвідченого 4 січня 2017 року приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу С.І.Соломко, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що належатиме їй на день її смерті та на що за законом вона матиме право заповідала ОСОБА_1 , тобто позивачу по справі.

Вказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.07.2022 №6936616.

Позивач з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку після смерті заповідача ОСОБА_3 звертався до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно складеного 04.01.2017 ОСОБА_2 заповіту вбачається невідповідність року народження позивача зазначеному в заповіті та у його свідоцтві про народження позивача, а саме: в свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 зазначено рік його народження «1975», натомість як у заповіті ОСОБА_2 від 04.01.2017 «1979». Також причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 вересня 2022 року №218/02-31.

При цьому факт, що заповідач ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що їм достовірно відомо, що ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_1 та нею було складено заповіт на ім`я сина ОСОБА_1 , однак нотаріусом при оформленні даного заповіту було невірно зазначено рік народження останнього.

В зв`язку із допущеною помилкою в записі дати народження спадкоємця позивач позбавлений можливості оформити спадщину після смерті матері ОСОБА_2 в нотаріальному порядку.

Таким чином, суд вважає підтвердженим факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу заповіту, складеного ОСОБА_2 4 січня 2017 року.

Інших спадкоємців майна ОСОБА_2 немає, про що свідчить копія спадкової справи №136/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ХР № 018280, серії ЯМ №002581, серії ЯМ №884793.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої матері ОСОБА_2 , до складу спадкового майна входять земельні ділянки, які знаходяться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області (колишньої Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області) та квартира.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті заповідача матері ОСОБА_2 має законне право на земельні ділянки та квартиру в порядку спадкування за заповітом.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 1217,1223 ЦК України, ст.ст. 259, 265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу заповіту, складеного 4 січня 2017 року ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу Соломко С.І. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 5,8665 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 018280;

-земельну ділянку площею 0,2311 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 884793;

-земельну ділянку площею 0,0118 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 002581 після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ).

Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області (місцезнаходження: вул. Охтирська № 1, смт Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, ).

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2023.

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА