Дата документу 23.05.2023
Справа № 501/3326/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної репутації, притягнення до відповідальності,

учасники справи до суду не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 22.09.2021 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної репутації, притягнення до відповідальності, згідно якого просить суд:

- визнати недостовірними та таким, що принижують честь, гідність та ділову репутацію відомості, які розповсюдив ОСОБА_2 неправдиву інформацію, що його ОСОБА_1 дружина хоче стягнути з робітників ОСББ «Укржилстрой-2008» 1500000 гривень;

- зобов`язати ОСОБА_2 спростувати викладену в VіЬег, в групі «Наш дом» неправдиву інформацію щодо його дружини у зв`язку з тим, що він, ОСОБА_1 взагалі не одружений та не має дружини;

- зобов`язати ОСОБА_2 публічно вибачитись в VіЬег, в групі «Наш дом» за неправдиву інформацію викладену 11.09.2021 року відносно позивача ОСОБА_1 ;

- притягти до відповідальності ОСОБА_2 , а саме стягнути штраф у сумі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позов обґрунтований тим, що 11.09.2021 року мешканець, кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 в VіЬег, в групі «Наш дом» розповсюдив неправдиву інформацію про те, що його, ОСОБА_1 , дружина хоче стягнути з робітників ОСББ «Укржилстрой-2008» 1 500 000 гривень, а саме, цитує: «....а у нас наши должники умудряються на осбб в суд подавать-даже на меня ОСОБА_1 супруга подала в суд расчитывая с четырех человек осбб полущить 1 500 000гр-почти: 15000$ с челювека-и это только изза того что подписался свидетелем в акте отключения электричества..» (витяг).

Позивач стверджує в позові, що викладена інформація є неправдивою, розповсюджена без його згоди, він не є власником/співвласником, буд. АДРЕСА_2 , не одружений і не має дружини.

Також, позивач вказує, що розповсюджена неправдива інформація, яка зганьбила його честь та гідність і завдала душевних страждань та спричинила йому (позивачу) моральні збитки, які він оцінює в сумі 50 000 гривень.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідач 07.02.2023 надав до суду відзив на позов (а.с.64-71), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він не є належним відповідачем у даній справі. У позовній заяві ОСОБА_1 немає жодних посилань на належні і допустимі докази, які б підтверджували, що неправдива інформація саме щодо нього взагалі була поширена, а також що вона була поширена саме відповідачем.

Також, відповідач у відзиві на позову вказує, що ОСОБА_1 не надав жодних належних і допустимих доказів того, що:

- група «Наш дім» у УіЬег взагалі існує, хто саме має доступ до її інформації,

- саме він (відповідач) поширював інформацію саме шодо ОСОБА_1 11 вересня 2021 року,

- інформація про те, що ОСОБА_1 є одруженою особою та має відношення до будинку АДРЕСА_3 стала відома будь-якій особі внаслідок дій відповідача та якимось чином вплинула на честь, гідність чи ділову репутацію позивача, тощо.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_1 22.09.2021 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної репутації, притягнення до відповідальності.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.18-20).

Позивач не усунув недоліки позову.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 02 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної репутації, притягнення до відповідальності з додатками повернуто позивачу (а.с.23-24).

14 грудня 2021 року позивачем до Одеського апеляційного суду подана апеляційна скарга на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 02 грудня 2021 року про повернення йому позовної заяви з додатками (а.с.27-30).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено (а.с.44-45).

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 02 грудня 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Іллічівського міського суду від 27.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної репутації, притягнення до відповідальності прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.49-50).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2023 у клопотанні ОСОБА_1 про призначення судової експертизи - відмовлено, заяву сторони відповідача задоволено, витребувано від ОСОБА_1 оригінал електронного доказу, в якому міститься інформація, що становить предмет спору у даній цивільній справі (а.с.93-95).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Петрюченко М.І. передано до канцелярії Іллічівського міського суду Одеської області для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді (а.с.108-109).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду від 25.04.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Петрюченко М.І. відмовлено (а.с.114-115).

Позивач був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явився, 11.05.2023 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явився, 15.05.2023 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у його відзиві та письмових поясненнях.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач у позові зазначає про те, що: «11.09.2021 року мешканець, кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 в VіЬег, в групі «Наш дом» розповсюдив неправдиву інформацію про те, що його, ОСОБА_1 , дружина хоче стягнути з робітників ОСББ «Укржилстрой-2008» 1 500 000 гривень, а саме, цитує: «....а у нас наши должники умудряються на осбб в суд подавать-даже на меня ОСОБА_1 супруга подала в суд расчитывая с четырех человек осбб полущить 1 500 000гр-почти: 15000$ с челювека-и это только из-за того что подписался свидетелем в акте отключения электричества..» (витяг)».

Вказаний витяг надано до позову (а.с.3).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.28 Конституції України та ст.270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі.

Також, статтею 32 Конституції України проголошено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині 1 ст.277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанови) чинне законодавство не містить визначення понять честі, гідності чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до п.15 Постанови, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відтак, предметом доказування у справах про захист честі, гідності та ділової репутації особи є доведення суду наявності в сукупності всіх зазначених обставин, а відповідно і складу правопорушення у діях відповідача, що дає підстави для задоволення позову. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення призводить як до відсутності самого правопорушення, так і до відмови у задоволенні позову.

Згідно з п.18 Постанови, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/7795/17.

Як встановлено судом, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що: «11.09.2021 року мешканець, кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 в VіЬег, в групі «Наш дом» розповсюдив неправдиву інформацію про те, що його, ОСОБА_1 , дружина хоче стягнути з робітників ОСББ «Укржилстрой-2008» 1 500 000 гривень, а саме, цитує: «....а у нас наши должники умудряються на осбб в суд подавать-даже на меня ОСОБА_1 супруга подала в суд расчитывая с четырех человек осбб полущить 1 500 000гр-почти: 15000$ с челювека-и это только из-за того что подписался свидетелем в акте отключения электричества..» (витяг)».

У відповідності до ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

З тексту інформації, яка зазначена відповідачем у витягу, який додається до позову (а.с.3), позивач - ОСОБА_1 - взагалі не згадується. Натомість в ній йдеться про «дружину ОСОБА_1» - без зазначення будь-яких даних, які б дозволяли конкретно ідентифікувати позивача чи особу «дружини», а саме: без імені і по-батькові ОСОБА_1, без прізвища, імені, по-батькові «дружини», без адрес, без дат народження чи номерів телефонів тощо, які б дозволили стверджувати, що мова йде саме про ОСОБА_1 - позивача у даній справі.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

ОСОБА_1 стверджує, що інформація, яку він вважає неправдивою, поширена в VіЬег у групі «Наш дом», в якій зареєстровані мешканці будинку АДРЕСА_2 ) особою на ім`я « ОСОБА_3 », яка є членом цієї групи та має номер телефону НОМЕР_2 .

Разом з тим, будь-яких ознак, які б давали змогу ідентифікувати особу поширювача неправдивої інформації, позивач не наводить і такі докази відсутні в матеріалах даної цивільної справи.

Крім того, позивачем не надано до суду оригінал відповідного електронного доказу (інформації, яка поширена у мессенджері VіЬег через мережу Інтернет), тощо.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог, оскільки доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження та позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував обставини, зазначені ним у позові, тобто не доведено факту поширення відповідачем образливих висловлювань, які позивач просить визнати як образливі та такі, що принижують його честь та гідність та відповідно і завдання позивачу моральної шкоди.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної репутації, притягнення до відповідальності - відмовити повністю.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2023 року.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко