Справа № 357/1819/23
Провадження № 2/357/1083/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюк П.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

17.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2019 року у справі № 357/3377/19 з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2019 і до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Виконання вказаного рішення здійснюється у Білоцерківському РВ ДВС, де відкрито ВП № 60485153 від 05.11.2019. На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року у справі № 357/4741/22 з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2022 і до повноліття дитини. Виконання вказаного рішення здійснюється у Білоцерківському РВ ДВС, де відкрито ВП № 69755004 від 02.09.2022. Також, вказаним рішенням стягнуто з нього на користь ОСОБА_6 кошти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_7 трирічного віку. Виконання вказаного рішення здійснюється у Білоцерківському РВ ДВС, де відкрито ВП № 69754568 від 02.09.2022. Під час вирішення вказаних справ він, ОСОБА_1 , позови визнавав повністю і не заперечував стягнення з нього аліментів. Отже, з його заробітної плати наразі здійснюються відрахування на підставі трьох виконавчих проваджень, його заробітна плата за період з липня 2022 року по грудень 2022 року склала 39720,00 грн., з якої було стягнуто аліменти. Таким чином, відрахування в рахунок аліментів з його заробітної плати складають понад 50% (1/3 +1/4 +1/6), що є порушенням ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Так, він має на утриманні трьох дітей, які є рівними у праві на матеріальне забезпечення, також він сплачує кошти на утримання ОСОБА_6 , а сума стягнень не може перевищувати 50 % від доходів платника аліментів, тому наведене вказує про наявність суттєвих істотних змін його майнового стану, що зумовлює зменшення розміру стягнення відповідно до положення ст. 192 СК України. Розмір аліментів на трьох дітей і більше стала судова практика визначає як половина доходу платника аліментів, отже, розмір аліментів на одну дитину складатиме 1/6 частину від його доходу. Зменшення розміру аліментів є розумним та справедливим, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Тому, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення суду від 30.05.2019 у праві № 357/3377/19 на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення від 26.07.2022 у справі № 357/4741/22 на 1/8 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

21.03.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та в порядку загального позовного провадження призначено підготовче засідання, 12.05.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні обставини викладені у позові підтримав та пояснив, що від шлюбу з ОСОБА_2 він має двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із матір`ю, та на їх утримання з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітків, рішення від 30.05.2019 він не оскаржував, був згоден із ним, станом на 2019 рік він офіційно не працював, а мав лише неофіційні заробітки з яких сплачував аліменти. В подальшому він перебував у відносинах з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_8 та її мати подала позов про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітків та коштів на її особисте утримання у розмірі 1/6 частини його заробітків до досягнення дочкою трирічного віку. 21.11.2022 він одружився з ОСОБА_6 і вони почали проживати однією сім`єю. На момент стягнення аліментів за рішенням суду від 26.07.2022 він працював в ТОВ «ТПК Центр» де працює і по даний час. Він не ухиляється від сплати аліментів та приймає участь у додаткових витратах відносно усіх дітей. Він отримує мінімальну заробітну плату, тому після відрахування аліментів на усіх дітей, на особисте утримання ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини його заробітку не вистачає коштів. Тому, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення суду від 30.05.2019 у праві № 357/3377/19 з 1/3 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення від 26.07.2022 у справі № 357/4741/22 в частині коштів на особисте утримання з 1/6 частини на 1/8 частину усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, подала до суду письмові пояснення у справі, в яких зазначила, що вона не визнає вимоги позивача, оскільки будь яких суттєвих змін обставин у позивача після ухвалення рішення про стягнення аліментів не відбулося, ним не доведено, що його матеріальний чи сімейний стан змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним, у раніше визначеному розмірі, аліментів. Позивач є працездатною особою та зобов`язаний утримувати своїх дітей, а визначений розмір аліментів не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення. Вона щоденно доглядає за дітьми на відміну від позивача, що впливає на її можливість покращити заробітки. Згідно висновку ВС від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Тому, просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач - ОСОБА_6 у судовому засіданні позов в частині вимог заявлених до неї визнала, згодна на зменшення розміру коштів на її особисте утримання з 1/6 на 1/8 частину, враховуючи, що дійсно вони з позивачем одружилися та проживають однією сім`єю. Разом з тим, коштів, які отримує позивач, після відрахування аліментів на користь ОСОБА_2 не вистачає на їх з позивачем дитину та на її особисте утримання.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільних справ № 357/4741/22 та № 357/3377/19, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7), з 24 січня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року, яке набрало законної сили 20.08.2019, у справі № 357/3379/19 (а.с.8), шлюб між ними було розірвано. Від спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2019 року, у справі № 357/3377/19, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2019 і до досягнення ОСОБА_4 повноліття. На підставі даного рішення 01.07.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист, який був пред`явлений стягувачем на примусове виконання до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та 05.11.2019 державним виконавцем Овдієнко О.С. було відкрито виконавче провадження № 60485153, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.9,10).

З довідки розрахунку від 07.04.2023 за № 43, виданої Білоцерківським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області (а.с.38) вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів, у межах виконавчого провадження № 60485153, станом на 31.03.2023 становить 36842,24 грн.

Також, встановлено, що позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьками малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 26 липня 2022 року, у справі № 357/4741/22, з позивача на користь ОСОБА_6 на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2022 і до повноліття дитини. Також, вказаним рішенням з позивача на користь ОСОБА_6 було стягнуто кошти на особисте утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. На виконання даного рішення судом було видано два виконавчих листи, які були пред`явлені на примусове виконання до Білоцерківського відділу ДВС У Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) та 02.09.2022 державним виконавцем Карпенко Н.В. було відкрито виконавче провадження № 69754568 та № 69755004, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 11-14).

З довідки розрахунку від 10.05.2023 за № 15644, виданої Білоцерківським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області (а.с.52) вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів, у межах виконавчого провадження № 69755004, станом на 30.04.2023 становить 10519,35 грн.

З довідки розрахунку від 10.05.2023 за № 15644, виданої Білоцерківським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області (а.с.53) вбачається, що заборгованість зі сплати коштів на особисте утримання, у межах виконавчого провадження №69754568 станом на 30.04.2023 становить 12161,91 грн.

У судовому засіданні сторони зазначили, що 21 листопада 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у зв`язку з чим остання змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджено матеріалами справи (а.с.33), та вони проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 13.01.2023 за № ТЦ000000002 (а.с.15) ОСОБА_1 з 07 травня 2018 року працює на посаді комірника в ТОВ «ТПК-ЦЕНТР» та його дохід за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 склав 39720,00 грн., утримано із заробітної плати 30127,62 грн. та виплачено 9592,38 грн.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 357/3377/19, 28.03.2019 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, зокрема, про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову і до повноліття дітей, відповідач у свою чергу відзив на вказаний позов не подав, тобто не заперечував проти заявлених вимог. З рішення суду вбачається, що при визначенні розміру аліментів на дітей було враховано, зокрема, що ОСОБА_1 є працездатним за віком та станом здоров`я, тобто є спроможним надавати матеріальну допомогу своїм дітям, тому з урахуванням вимог закону та наданих до суду доказів, суд дійшов висновку, про наявність підстав для стягнення аліментів на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку батька. Дане рішення відповідачем не оскаржувалося та набрало законної сили 01.07.2019.

З матеріалів цивільної справи № 357/4741/22 вбачається, що 16.06.2022 ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини, та про стягнення коштів на її особисте утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, відповідач у свою чергу відзив на вказаний позов не подав, тобто не заперечував проти заявлених вимог. Також, у позові ОСОБА_6 зазначила, що вона з ОСОБА_1 з 2020 по 01.05.2022 перебувала у фактичних шлюбних відносинах, в період яких у них народилася дочка ОСОБА_8 . З рішення суду вбачається, що при визначенні розміру аліментів та коштів на особисте утримання було враховано, зокрема, що ОСОБА_6 утримує дитину одноособово, не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини і дружини не заперечив, тому з урахуванням вимог закону та наданих до суду доказів, суд дійшов висновку, про наявність підстав для стягнення аліментів на дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини, та стягнення коштів на особисте утримання ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Дане рішення відповідачем не оскаржувалося та набрало законної сили 25.08.2022.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Разом з тим, позивач не надав до суду належних, допустимих та достатніх доказів значного погіршення його матеріального становища з моменту стягнення аліментів на дітей, враховуючи, що на момент розгляду справ № 357/4741/22 та № 357/3377/19 і по даний час він працює в ТОВ «ТПК ЦЕНТР», отже працездатний та отримує щомісячний дохід, на момент розгляду справи № 357/4741/22 з нього вже стягувалися аліменти на двох дітей у справі № 357/3377/19 та він не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на дочку ОСОБА_11 , а сімейний стан на час розгляду вказаних справи був однаковий, враховуючи, що він уклав шлюб з ОСОБА_6 лише у 2022 році.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Як відповідачі, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 2272 гривні, а дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Отже, розмір аліментів на кожну дитину має бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у даному випадку на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше 1416,50 грн. на кожну дитину, а на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше 1136,00 грн.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, вказана норма передбачає стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів за умови їх стягнення на користь одного стягувача, на утриманні якого перебувають двоє дітей, та у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів за умови їх стягнення на користь другого стягувача, що узгоджується з обставинами даної справи.

Відповідно до ст. 128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Згідно із ч.1, ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів - 50 відсотків.

А згідно ч.3 ст. 70 Закону України «про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, з доходів позивача можуть проводитися відрахування на сплату аліментів на дітей до 70 %.

Також, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у справі № 357/3377/19, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народилась дочка ОСОБА_8 та рішенням суду з нього було стягнуто аліменти на дану дитину.

Однак, суд критично оцінює зазначене твердження позивача, оскільки народження ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, адже, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. (Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19).

Крім того, дитина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 досягне повноліття, у зв`язку з чим на користь відповідачки ОСОБА_2 , відповідно до ст. 183 СК України, будуть стягуватися аліменти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини доходу платника аліментів, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на дану дитину.

Також, позивач зазначає, що розмір аліментів, які з нього вираховуються є надмірним та не дають можливості сплачувати кошти на особисте утримання відповідачки ОСОБА_6 .

Однак, суд критично оцінює дані доводи позивача, оскільки розмір аліментів (1/3 частина його доходів на двох дітей та 1/4 частина його доходу на одну дитину) відповідає положенням законодавства та інтересам дітей, їх рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку, а батьки зобов`язані створити необхідні для всебічного розвитку дітей умови.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, діючи в інтересах дітей, суд прийшов до висновку, що позов у частині зменшення розміру аліментів на дітей, не підлягає до задоволення, оскільки розмір аліментів, визначений судом є мінімальним для потреб дітей, до того ж даний розмір не перевищує мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дітей, їх рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Щодо вимог про зменшення розміру коштів на особисте утримання, що стягуються на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року, у справі № 357/4741/22, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що з моменту стягнення вказаних коштів змінився сімейний стан ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , адже 21 листопада 2022 року вони одружилися та проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи визнання відповідачкою - ОСОБА_3 позову в даній частині та встановлені обставини, суд дійшов висновку, про зменшення розміру коштів на особисте утримання останньої з 1/6 на 1/8 частину усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_7 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та заявив клопотання про залишення даних витрат за ним без відповідного відшкодування.

Керуючись ст. 7, 182, 192 СК України, ст.4, 12, 13, 76-81, 82, 141, 206, 223, 258 -259, 265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про зменшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Зменшити розмір коштів на особисте утримання, що стягуються на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року, у справі № 357/4741/22, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 1/6 частини всіх видів його доходу до досягнення дитиною трьох років на 1/8 частину усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до 27.02.2024.

Після набрання рішення у даній справи законної сили виконавчий лист, виданий Білоцерківським міським судом Київської області у справі № 357/4741/22 щодо стягнення коштів на особисте утримання, відізвати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.06.2023.

Суддя О. В. Бондаренко