Справа № 409/2343/15-ц
Провадження № 6/0186/35/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження в якій просить суд замінити сторону у виконавчому листі, у виконанні рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 13 жовтня 2015 року у справі №409/2343/15-ц з ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви представник ТОВ «Українська факторингова компанія» зазначає, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 13.10.2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №30/118/220413 від 22.04.2013 року.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 14.05.2019 року було замінено стягувана у виконані рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 13.10.2015 року з ПАТ «БМ Банк» на ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

15.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за договором про надання кредиту №30/118/220413 від 22.04.2013 року, укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Отже, в даному випадку, станом на теперішній час ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» вже позбавлене можливості користуватися своїми правами в якості стягувана у виконавчому провадженні, оскільки змінився кредитор у зобов`язанні, та саме до нового кредитора ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора, в тому числі право бути стороною виконавчого провадження - стягувачем згідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, виникла необхідність заміни стягувача у виконавчих листах.

У судове засідання представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідність до ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом у провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області знаходилась цивільна справа №409/2343/15-ц провадження №2/409/1796/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

13 жовтня 2015 року заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» та стягнуто солідарно з громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» (МФО 380913, , рахунок № НОМЕР_3 ) заборгованість за договором кредиту у сумі 678 293 (шістсот сімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто три) грн. 69 коп., та судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім ) грн. 00 коп. з кожного.

На підставі даного заочного рішення Білокуракинським районним судом Луганської області було видано виконавчий лист про примусове виконання заочного рішення суду від 13 жовтня 2015 року.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 13 жовтня 2015 року по цивільній справі №409/2343/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме: публічне акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг».

15 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за договором про надання кредиту №30/118/220413 від 22.04.2013 року, укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Тлумачення частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); (в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Не може бути перешкодою для заміни сторони правонаступником, а є, згідно частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням №1/0/9-22 від 06.03.2022 року змінив територіальну підсудність судових справ Білокуракинського районного суду Луганської області на Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Статтею 516 ЦК передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно частини другої статті 517 ЦК боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» у виконавчих листах №409/2343/15-ц, виданих Білокуракинським районним судом Луганської області на підставі заочного рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 13 жовтня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» заборгованості за кредитним договором №30/118/220413 від 22 квітня 2013 року в сумі 678293,69 грн., та судового збору в розмірі 3654,00 грн., на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія».

На підставі викладеного, керуючись 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» (04070, місто Київ, вул. Волоська, буд.31-А, ), у виконавчих листах №409/2343/15-ц, виданих Білокуракинським районним судом Луганської області про солідарне стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» (04070, місто Київ, вул. Волоська, буд.31-А, ) заборгованості за договором кредиту у сумі 678 293 (шістсот сімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто три) грн. 69 коп., та судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім ) грн. 00 коп. з кожного, на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (01054, місто Київ, вул. Дмитрівська, буд.18/24, ).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

СУДДЯ: С.С. Кривошея.