Провадження №2/447/29/23
Справа №447/252/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

26.06.2023 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальні дії у справі.

01.02.2022 на адресу суду надійшов позов, поданий представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Жуком Р.С. до ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І., у якому представник позивача просить визнати виконавчий напис за №18253 від 22.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором №1711450 від 22.03.2021 на загальну суму 3 550 гривень 00 копійок, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати судовий збір за подання позову та подання заяви про забезпечення позову, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 22.03.2021 ОСОБА_2 та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено кредитний договір №1711450. Вказаний договір було укладено в електронній формі, без фізичного підписання будь-яких документів, шляхом заповнення електронної заявки про отримання кредиту на інтернет-сайті ТОВ «Лінеура Україна». 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18253 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 3 550,00 грн. З оскаржуваного виконавчого напису ОСОБА_2 стало відомо, що 20.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу №1, за яким право вимоги перейшло до відповідача. 25.01.2022 ОСОБА_2 у додаток «ДІЯ» надійшло повідомлення про те, що відносно нього 21.01.2022 виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №68263801 та винесено постанову про арешт коштів боржника. Представник позивача наводить доводи того, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення нотаріальних дій, та на підставі документів, що не підтверджують безспірність заборгованості перед відповідачем. Таким чином, вважає, що підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором у приватного нотаріуса не було, тому просить позов задоволити.

Разом із позовною заявою представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №18253 від 22.11.2021, вчиненого на кредитному договорі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість за кредитним договором №1711450 від 22.03.2021 на загальну суму 5 047,00 грн. у межах виконавчого провадження №68263801, відкритого 21.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком Володимиром Ігоровичем.

03.02.2022 постановлено ухвалу щодо забезпечення позову, якою заяву представника позивача задоволено.

Ухвалою суду від 03.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі, відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень на позовну заяву, третім особам встановлено строк для надання пояснень щодо позову.

Ухвалу суду щодо відкриття провадження від 03.02.2022, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримав 11.02.2022, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 35), ухвалу щодо забезпечення позову відповідач отримав 11.02.2022, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду, яке міститься у провадженні №2-з/447/10/22 (а.с. 14).

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. отримав ухвалу суду про відкриття провадження від 03.02.2022, копію позовної заяви з доданими до такої документами 03.02.2022, що стверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 32) та 09.02.2022, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 33), а ухвалу щодо забезпечення позову 03.02.2022 в електронному вигляді та належним чином засвідчену копію такої 09.02.2022, що стверджується довідкою про доставку електронного листа та повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду відповідно, що містяться у провадженні №2-з/447/10/22 (а.с. 11, 13).

Із клопотаннями чи заявами приватний виконавець до суду не звертався, окрім як надіслання на адресу суду копії постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №68263801 від 04.02.2022 (провадження №2-з/447/10/22 а.с. 15-17, 18-20), пояснень по суті справи не надав.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. 11.02.2022 отримала поштове відправлення, у якому містилася ухвала суду щодо відкриття провадження від 03.02.2022, копія позовної заяви та додані до неї документи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 34), а ухвалу щодо забезпечення позову отримала 11.02.2022, що стверджується довідкою про доставку електронного листа та міститься у провадженні №2-з/447/10/22 (а.с. 12). Пояснень щодо позову не подала.

Таким чином, треті особи пояснень щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подали.

18.02.2022 до суду шляхом подання клопотання через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача, у якому така просила зменшити витрати на правову допомогу, а саме просила відмовити ОСОБА_2 у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з недоведеністю їх обсягу та відсутністю доказів узгодження їх розміру та відсутності доказів їх фактичного понесення.

04.05.2022 на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Жука Р.С. про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача. В обґрунтування клопотання представник позивача вказав, що позивач ОСОБА_2 загинув 09.04.2022 під час бойових дій у Ясинуватському районі Донецької області при проходженні служби у Збройних Силах України, про що долучив копію свідоцтва про смерть позивача (а.с. 52-53).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12.09.2022 Новороздільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Ясинуватському районі Донецької області, про що 12.04.2022 складено відповідний актовий запис №134 (а.с. 53).

Згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У порядку процесуального правонаступництва відбувається заміна сторони або третьої особи (попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, до якої як до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки попередника, який продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, тобто після набуття відповідачем статусу сторони у справі, а також якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що спірні правовідносини допускають правонаступництво та безпосередньо стосуються спадкоємців позивача після його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 23.05.2022 провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників після смерті позивача ОСОБА_2 .

25.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь на запит з Новороздільської державної нотаріальної контори Львівської області, у якій державний нотаріус повідомила, що 18.04.2023 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі №174/2022 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 78-79).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 18.04.2023 державним нотаріусом Новороздільської ДНК Львівської області, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 79).

01.05.2023 судом постановлено ухвалу щодо поновлення провадження у справі.

09.05.2023 спадкоємець позивача ОСОБА_1 подала до суду клопотання, у якому просила залучити її до участі у справі як правонаступника позивача, додала відповідні копії документів про вказане (а.с. 89-95). Крім того, у клопотанні просила проводити розгляд справи за її відсутності.

31.05.2023 задоволено клопотання ОСОБА_1 , на підставі ч. 1 ст. 55 ЦПК України судом залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

07.06.2023 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача про визнання позову, у якій представник відповідача вказав, що визнають позов частково, погоджуються з тим, що в цих правовідносинах здійснення виконавчого напису нотаріусом було неналежним способом захисту права відповідача на стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вказав, що визнає позов щодо вимог зі стягнення з відповідача сплаченого судового збору, щодо стягнення інших витрат заперечив, оскільки такі не доведені належними доказами (а.с. 106-107).

Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи (а.с. 102-105).

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, враховуючи те, що сторони не з`явилися у судове засідання, враховуючи подання позивачем заяви щодо проведення розгляду справи за її відсутності, подання представником відповідача заяви про часткове визнання позовних вимог, відсутність протягом розгляду справи пояснень та клопотань третіх осіб, беручи до уваги тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Наведене узгоджується із правовою позицією, висловленою ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, провадження №61-22682св19.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в Реєстрі за №18253, про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який є боржником за кредитним договором №1711450 від 22.03.2021, укладеним із ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» на підставі договору факторингу №1 від 20.10.2021 та реєстру прав вимог №1 від 20.10.2021 (а.с. 11). Відповідно до вказаного виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 22.03.2021 по 20.10.2021. Сума заборгованості складає 3 550,00 грн.

Представником позивача подано копію заяви представника стягувача ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» про відкриття виконавчого провадження, адресоване приватному виконавцю Меленчуку В.І. (а.с. 12-13).

21.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. відкрито виконавче провадження №68263801 з примусового виконання виконавчого напису №18253, виданого 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість за кредитним договором №1711450 від 22.03.2021 на загальну суму 4 150,00 грн. (а.с. 14-15).

Крім того, приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 16-17).

Оцінка суду.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України.

Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 у справі №6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком №1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

У постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі №6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі №6-141цс14 та від 05.07.2017 у справі №6-887цс17.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17).

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Кабінет Міністрів України 26.11.2014 прийняв постанову «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662. Вказаною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

Таким чином, передбачається можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Право на оскарження до суду нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії, передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат».

З урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

У ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним надано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема, оригінал нотаріально засвідченого кредитного договору, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, доказів направлення боржнику повідомлення про наявність заборгованості, а також отримання боржником такого повідомлення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням заяви представника відповідача, у якій такий вказав, що погоджується з доводами позивача у справі про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Таким чином, позовна вимога у вказаній частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Щодо стягнення судових витрат суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Згідно ордеру на надання правової допомоги серії ВС №1119116, адвокат Жук Р.С. був представником ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №09/12/2021 від 09.12.2021 (а.с. 18).

Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №09/12/2021 від 09.12.2021, загальна вартість правової допомоги в суді першої інстанції у справі про оскарження виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Сазонової О.М. №18253 від 22.11.2021 становить 5 000,00 грн. та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням у цій справі (а.с. 25).

Так, згідно позиції ВС у справі №826/1216/16 від 27.06.2018, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане також знаходить своє підтвердження у правовій позиції ВС, викладеній у справі №638/7748/18 від 23.11.2020.

Водночас, згідно постанови ВС у справі №185/5421/21 від 31.01.2022, Верховний Суд вказав на те, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, така за весь час дії договору не змінюється залежно від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано ордер (а.с. 18), копію свідоцтва (а.с. 19), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с. 20), копію договору про надання правової (правничої) допомоги №09/12/2021 від 09.12.2021 (а.с. 21-24), копію додаткової угоди №2 від 25.01.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги №09/12/2021 від 09.12.2021 (а.с. 25).

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, така запроваджена для визначення розміру витрат, тоді як у межах цієї справи сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Разом із тим, у постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також у постановах ВС від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 та від 11.11.2020 у справі №673/1123/15-ц.

Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих доказів щодо понесення витрат на правову допомогу їх сукупності, беручи до уваги, що представником ОСОБА_2 під час подання позову до суду було обґрунтовано вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суду надано докази, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу, дії адвоката відповідають умовам такого договору. Суд бере до уваги клопотання представника відповідача, у якій просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, однак, з огляду на матеріали справи, з урахуванням складності справи та тривалості провадження, оцінюючи співмірність заявлених до відшкодування витрат, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

Таким чином, позов у частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача.

Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, судовий збір у розмірі 992,40 гривень за подання до суду позовної заяви та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову (разом 1 488,60 грн.) належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5 від 22.02.2012, статтями 2, 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 158, 247, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Визнати виконавчий напис за №18253 від 22.11.2021,вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором №1711450 від 22.03.2021 на загальну суму 3 550 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

Заходи забезпечення позову вжиті на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2022 (провадження №2-з/447/10/22) продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі у розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», місцезнаходження: вул. Ризька, 73-Г, офіс 7/1, м. Київ, 04060, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40274286.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача:

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, місцезнаходження: бульв. Лесі Українки, 9/134, м. Київ, 01133;

- приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, місцезнаходження: вул. Шевченка, 31, офіс 315, м. Львів, 79039.

Повний текст рішення складено 26.06.2023.

Суддя Головатий А.П.