Справа № 161/6757/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/637/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана від свого імені та імені інших осіб на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 травня 2014 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року в цивільній справі за заявою Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 , про звільнення від обов`язків опікуна,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Луцького міськрайоного суду Волинської області від 07 травня 2014 року відкрито провадження у справі за заявою Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 , про звільнення від обов`язків опікуна.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 серпня 2014 року заяву Управління охорони здоров`я Луцької міської ради задоволено, звільнено ОСОБА_1 від обов`язків опікуна над матір`ю ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 від свого імені та імені інших осіб, підписи яких відсутні, подав 18 травня 2023 року апеляційну скаргу на ці судові рішення.

Подана апеляційна скарга є стилістично не зрозумілою, містить у собі лише певні фрази, вислови, які не несуть жодного змістовного навантаження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що заінтересована особа ОСОБА_1 від свого імені та імені інших осіб уже неодноразово оскаржував в апеляційному порядку прийняті Луцьким міськрайонним судом Волинської області у цій справі ухвалу суду від 07 травня 2014 року та рішення суду від 15 серпня 2014 року і у відкритті апеляційних проваджень за цими скаргами судом апеляційної інстанції було відмовлено відповідними ухвалами суду, остання з яких від 11 листопада 2022 року.

Також Волинським апеляційним судом дії ОСОБА_1 щодо неодноразового подання апеляційних скарг на ухвалу суду від 07 травня 2014 року і рішення суду від 15 серпня 2014 року визнавалися зловживанням процесуальними правами із застосуванням заходів процесуального примусу, залишенням без розгляду цих апеляційних скарг та їх поверненням особі, що їх подала відповідними ухвалами суду.

За таких обставин відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Крім того, зазначені ОСОБА_1 , апелянтами інші особи будь-якого відношення до даної справи не мають, оскільки не являються ні учасниками справи, ні представниками будь-кого з учасників справи.

Отже, повторне оскарження однією і тією ж особою рішення, ухвали суду першої інстанції, при наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за її ж апеляційною скаргою на ті ж судові рішення не допускається.

Аналіз викладених обставин дає підстави стверджувати, що має місце зловживання ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на оскарження судових рішень.

Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно вимог частини першої та пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У справі «Преда і Дардарі проти Італії» Суд вказав, що метою норми ст. 17 Конвенції є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією. Крім того, Суд звертає увагу на те, що зловживанням правом визнається і така діяльність, яка фактично не спричинила шкоди, однак мала своєю метою у майбутньому використати певне право для порушення прав інших осіб.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи викладене, а також те, що сутність проблеми зловживання правом полягає у співвідношенні нормативного i фактичного, вважаю, що в даному випадку є всі правові підстави стверджувати про зловживання ОСОБА_1 , своїм процесуальним правом на оскарження судового рішення, оскільки дії ОСОБА_1 , що виразилися у неодноразовому поданні апеляційної скарги на судові рішення суду першої інстанції з тривалим проміжком у часі, є усвідомленими вольовими систематичними вчинками, що лише формально ґрунтуються на положеннях процесуального права і не мають за мету захист порушених, невизнаних чи оспорюваних його прав, а навпаки такі вчинки та діяльність переслідують іншу мету, що в свою чергу порушує передбачене Конвенцією право заявника на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також з метою забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, дотримання засад і принципів міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у даній справі.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі подальшого зловживання процесуальними правами, до нього будуть застосовані заходи процесуального примусу, передбачені пунктом 5 частиною першою статті 144 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 44, 260, 261, 358 ч. 1 п. 3, ст. 381 ч. 2 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана від свого імені та імені інших осіб на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 травня 2014 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року в цивільній справі за заявою Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, заінтересована особа ОСОБА_1 , про звільнення від обов`язків опікуна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Головуючий-суддя:

Судді: