Справа № 216/7779/15-ц
Провадження № 4-с/216/20/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

представників скаржниці Кравцової О.О., Комара Е.Л.,

старшого державного виконавця Новікової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2023 року та уточнено 22 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Новікової А.О.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Новіковою А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа ВП № 70508468, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та накладено арешт на всі належні ОСОБА_1 рахунки.

На виконанні у Центрально-Міському відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також знаходяться на виконанні виконавчі листи № 216/7779/15-ц від 08.02.2016 видані Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття. 05.12.2020 ОСОБА_1 передала державному виконавцю довідку з реквізитами рахунку для стягнення аліментів на рахунок АТ комерційний банк «ПриватБанк», ІВАN- НОМЕР_1 , тобто державний виконавець знала, що рахунок має призначення для отримання аліментів.

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в серпні 2021 року відкрито провадження в справі № 216/2361/21 про розірвання мирової угоди № 2-120/2010, 216/3354/19. До касаційної інстанції направлена скарга у справі № 216/3354/19 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2022. В содовому провадженні № 216/2361/21 подано заяву за ст. 436 ЦПК України про зупинення провадження. З травня 2022 року подано заяви в КРУП про невиконання рішення суду № 2-120/2010, № 216/3354/19 ОСОБА_2 .

Заявниці відомо про відсутність ОСОБА_2 на території України, відсутність реєстрації на військовому обліку України з травня 2022 року, подані заяви про його розшук, та перевірку факту причетності до прийняття участі у військових діях на боці армії РФ.

Наявність арешту на рахунках ОСОБА_1 порушує конституційне право ОСОБА_1 володіти, користуватися і розпоряджатися аліментами. Посилаючись на вищевикладені обставини заявниця просила суд зобов`язати державного виконавця Новікову А.О. скасувати арешт у виконавчому провадженні ВП № 70508468; скасувати арешт її карткового рахунку на рахунку АТ комерційний банк «ПриватБанк», ІВАN- НОМЕР_1 , який призначений для нарахування аліментів на утримання ОСОБА_3 , заборонити в подальшому накладати арешт на вищевказаний картковий рахунок; зупинити виконавчі дії за постановою Дніпровського апеляційного суду № 216/3354/19 від 01.11.2022, які можуть вчинити додаткові перепони при розгляді справи про розірвання мирової угоди № 216/3354/19, 2-120/2010 та розгляду касаційної скарги.

Скаржниця у судове засідання не з`явилася, її представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 скаргу підтримали у повному обсязі.

Старший державний виконавець Новікова А.О. проти задоволення скарги заперечувала, підтримавши свої письмові заперечення. На виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження АВСП № 70508468 з примусового виконання виконавчого листа № 216/3354/19 від 01.11.2022, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 768,40 грн. У відповідності до вимог ст.ст. 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 08.12.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 70508468, копії були направлені сторонам до відома та для виконання, рекомендованим листом за адресами, зазначеними у виконавчому документі за вих.№ 89025. Того ж дня відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (№ вих. 89034) та, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», - постанову про стягнення виконавчого збору (№ вих. 89038), які разом з постановою про відкриття виконавчого провадження були відправлені рекомендованою кореспонденцією на адресу боржниці (трек номер поштового відправлення 486).

08.12.2022 та 25.04.2023 за вищезазначеним виконавчим документом державним виконавцем було вжито заходів, направлених на виконання вищевказаного рішення суду, а саме: з метою встановлення майнового стану боржника та отримання ним доходів були направлені запити до: Єдиного державного реєстру МВС України щодо наявності рухомого майна, належного на праві власності боржникові; до Державної податкової служби України з метою встановити джерела отримання доходів боржника та відкритих у нього розрахункових рахунків у банківських установах.

Згідно відповіді Державної податкової служби України інформація щодо джерела отримання доходів боржника та відкритих у нього розрахункових рахунків у банківських установах на розрахунковому рахунку боржника. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України щодо наявності рухомого майна, належного на праві власності боржникові за боржником транспортні засоби на праві власності не зареєстровано.

25.04.2023 державним виконавцем, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт коштів.

05.06.2023 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява від боржниці ОСОБА_1 за вх.№ 10935 від 05.06.2023, разом з довідкою від АТ КБ «ПриватБанк», в якій вона просила визначити поточний рахунок для здійснення видаткових операцій, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

08.06.2023, керуючись абз. 10, 11 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій, яку направлено на виконання до AT КБ «Приват Банк», вих. № 42613.

Також, звертає увагу суду на те, що зі скаргою на дії державного виконавця Задорожня А.О. звернулася 26.05.2023, а із заявою про визначення поточного рахунку до відділу ДВС, тільки 05.06.2023, та жодного разу за цей період з усним чи то письмовим зверненням не зверталася. Просила суд відмовити заявниці у задоволенні скарги у повному обсязі.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів скарги судом встановлено, що в провадженні Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 7050846 з примусового виконання виконавчого листа № 216/3354/19, виданого 01.11.2022 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 768,40 грн.

У відповідності до вимог ст.ст. 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 08.12.2022 копії вищевказаних постанов направлені сторонам до відома та для виконання, рекомендованим листом за адресами, зазначеними у виконавчому документі за вих.№ 89025.

08.12.2022 та 25.04.2023 за вищезазначеним виконавчим документом державним виконавцем було вжито заходів, направлених на виконання вищевказаного рішення суду, а саме: з метою встановлення майнового стану боржника та отримання ним доходів були направлені запити до: Єдиного державного реєстру МВС України щодо наявності рухомого майна, належного на праві власності боржникові; до Державної податкової служби України з метою встановлення джерела отримання доходів боржника та відкритих у нього розрахункових рахунків у банківських установах.

25.04.2023 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

05.06.2023 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява від боржниці ОСОБА_1 за вх.№ 10935 від 05.06.2023, разом з довідкою від АТ КБ «Приват Банк», в якій вона просила визначити поточний рахунок для здійснення видаткових операцій, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

08.06.2023 державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій, яку направлено на виконання до AT КБ «ПриватБанк», вих. № 42613.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно частини 1, пунктом 7 частини 3 статті 18 цього Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Судом встановлено, що державним виконавцем 25.04.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 768,40 грн, з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 1205,24 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 вказаного Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

За п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статусу вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 03.02.2021 року в справі № 756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20).

Таким чином, виходячи із дослідженого, суд вважає, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про арешт коштів боржника. Доводи заявниці є необґрунтованими, а дії державного виконавця Новікової А.О. правовірними, та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

За встановлених обставин суд дійшов безсумнівного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених у скарзі вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26 червня 2023 року.

Суддя Ю.В.Онопченко