Справа № 369/2813/23
Провадження №2/369/3256/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козири С.В. про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/2813/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. перебуває вказана цивільна справа.

30.05.2023 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Козирем С.В. через канцелярію суду зареєстровано заяву про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Вказана заява про відвід мотивована тим, що суддя Янченко А.В. приймав участь як слідчий суддя під час розгляду клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області Єлісєєва А.О., погодженого прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Непомнющою О.О. про дозвіл на проведення обшуку житла або іншого володіння особи у кримінальному провадженні за № 0000309 від 10.07.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за результатами розгляду якого у справі № 369/12874/22 приймав процесуальне рішення у вигляді ухвали від 16.12.2022 року, якою вищезазначене клопотання було задоволено та надано дозвіл на проведення обшуків за його місцем реєстрації та місцем проживання.

Представник відповідача вказував, що відповідно до витягу із ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000309 від 10.07.2022 року та описової частини ухвали у судовій справі № 369/12874/22 вбачається, що кримінальна справа за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України порушена за заявою інвесторів будівництва, які уклали із забудовником ОСОБА_3 та особами, що діяли від її імені відповідно до довіреностей, а саме - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , попередні договори, відповідно до умов якого забудовник зобов`язувався у встановлений договором термін збудувати багатоквартирний житловий будинок, підключити його до центральних комунікацій та збудувати в ньому квартиру (із зазначенням площі квартири та комунікацій які повинні бути підключені). Крім того, відповідно до умов попереднього договору, сторони зобов`язувались укласти договір купівлі-продажу квартири на умовах визначених попереднім договором. Однак сторона забудовника не виконала умови договорів, та інвестори не отримали квартир. Будівництво зупинене, забудовник та його довірені особи на зв`язок не виходять, грошові кошти інвесторам не повернуті. Об`єкти будівництва зазначених громадян не зведені, будівництво не проводиться, права власності на житлові об`єкти люди не отримали, чим потерпілим заподіяно значні матеріальні збитки. Наразі потерпілі не мають ні житла, ні грошей - бо грошові кошти їм не повернуті, пояснень щодо строків виконання будівництва не надано, всі представники ЖК «ДАНІЇ» залишили офіс, їх місцезнаходження не відоме. Таким чином порушено майнові права громадян.

Позовна заява, що розглядається в рамках цивільної справи № 369/2813/23 містить тотожні обґрунтування.

Крім того, представник відповідача зауважував, що слідчий суддя Янченко А.В. в описовій частині ухвали від 16.12.2022 року по справі № 369/12874/22 зазначає: «Тому, виходячи зі встановлених обставин, ОСОБА_3 та особи, які діяли від її імені відповідно до довіреності, шахрайським шляхом, під виглядом укладання цивільно-правових зобов`язань, розуміючи, що не виконають своїх зобов`язань, заволоділи грошовими коштами інвесторів будівництва в особливо великих розмірах».

Також представник відповідача зауважував, що суддею не було взято до уваги той факт, що позовна заява була подана без додержання вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України,а заява про забезпечення позову без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Окрім наведених фактів, представник відповідача вказував, що на його переконання під час розгляду цивільної справи № 369/4222/23 суддею Янченком А.В. було порушено ч. 1 ст. 245 ЦПК України, що виявилося у прийняті судового рішення в нарадчій кімнаті, в якій знаходились секретар та помічник судді.

На підставі вище наведеного, у сторони відповідача виникли сумніви щодо безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді Янченка А.В. під час подальшого розгляду справи № 369/2813/23.

Вивчивши подану заяву представника відповідача про відвід головуючого судді Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/2813/23, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до положень ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після сплину вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строк, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі № 5-15п12).

З огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що не можуть свідчити про необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст. 36 ЦПК України.

Крім того, слід зазначити, що не згода з процесуальним рішенням, яке ухвалено тим же складом суду, який розглядає дану справу, не може вважатися підставою для відводу судді, а доводи про порушення ч. 1 ст. 245 ЦПК України є нічим іншим ніж апокрифічним тезисом представника відповідача.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Вважати заявлений відвід судді Янченку А.В. необґрунтованим.

Передати заяву про відвід судді для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 30.05.2023 року.

Суддя А.В. Янченко