УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Верещінська І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Харченко Олексій Володимирович до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення заборгованості по заробітній платі ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Харченко О.В., в інтересах позивача звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою.

Просить суд стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 265 660 грн. 06 коп., з них заробітна плата не виплачена в день звільнення - 13 834, 78 грн. та середній заробіток з 02.11.2020 року по 18.02.2023 року - 251 825, 28 грн.; зобов`язати відповідача сплатити з січня 2022 року по червень 2023 року Єдиний соціальний внесок із заробітної плати.

При вирішенні питання про відкриття провадження в справі з`ясовано, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

При зверненні до суду із позовом позивач судовий збір не сплатив, посилався, що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КЗпП України та ч. 1ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільгової та підлягає оплаті судовим збором.

Зазначене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4518/16 від 30.01.2019 року.

З позовної заяви вбачається, що позивач є військовослужбовцем, проте, зміст заявлених позовних вимог свідчить, що дана справа не пов`язана з виконанням відповідачем військового обов`язку та не стосуються його службових обов`язків, що не дає підстав вважати позивача звільненими від сплати судового збору за зазначеною вище обставиною.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №640/7310/19.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 684,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із позовної заяви позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 251 825,32 грн.

З огляду на викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір, передбачений ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2518,25 грн.

Сплата судового збору має бути здійснена за наступними реквізитами:

отримувач коштів: рахунок UA0026010, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030101, отримувач коштів: УК у Солом`янському районі/Солом`янський район, призначення платежу: *;101;________(ІПН, ЄДРПОУ); судовий збір за позовом __________, Солом`янський районний суду м. Києві.

Крім того, суд звертає увагу, що хоча позивач і зазначає в заяві про розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати, проте, всупереч п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не викладено обставин та не зазначено доказів на підтвердження:

- розміру середнього заробітку, обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, виходячи із виплат за два останні календарні місяці роботи позивача, з урахуванням кількості відпрацьованих робочих днів.

- не зазначено суми та не надано чіткого розрахунку щодо Єдиних соціальних внесків за період січня 2022 року по червень 2023 року, які позивач просить зобов`язати відповідача сплатити.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст. 175-177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ::

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Харченко Олексій Володимирович до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити позивачу, що якщо у встановлений цією ухвалою строк вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України будуть виконані, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Верещінська