КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3487/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023року місто Київ

справа № 753/6985/21

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Котвицького В.Л., у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року позивач звернувся до Дарницького районного суду міста з позовом до відповідача, вякому просив:

стягнутиз ОСОБА_1 на свою користь не відшкодовану частину фактичних витрат в сумі 153058,56 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21 листопада 2017 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір №208.17.2379734 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «ToyotaRAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказував, що 14 жовтня 2018 року на Столичному шосе в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначав, що ТДВ «Експрес Страхування» складено страхові акти №3.18.2298-1 від 06 листопада 2018 року та №3.18.2298-2 від 20 листопада 2018 року, відповідно до яких вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 252058,56 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» на підставі полісу №АМ/5999967 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого ліміт відповідальності становить 100 000 грн. та франшиза - 1000 грн.

Посилався на те, що оскільки ліміт відповідальності відповідача за полісом не покриває весь розмір витрат на відновлювальний ремонт автомобіля «ToyotaRAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 , позивач просив стягнути з ОСОБА_1 не відшкодовану частину фактичних витрат позивача у сумі 153058,56 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року позов ТДВ «Експрес Страхування» задоволено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» відшкодування майнової шкоди у сумі 153058,56 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2295,88 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилався на те, що оскільки ОСОБА_1 має поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, потерпіла має в першу чергу пред`явити вимоги до страхової компанії винної особи та лише після підтвердження факту визнання вимог страховою компанією винної особи, можливо заявити вимоги безпосередньо до завдавача шкоди.

Вказував, що оскільки додатки до позовної заяви викликають сумніви щодо правильності розрахунку розміру збитку завданого власнику автомобіля «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 та відповідно розміру страхового відшкодування, вважає, що у даній справі повинна бути призначена судова автотоварознавча експертиза.

Зазначав, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання чи узгодження розміру відшкодування з АТ «СГ «ТАС» та в матеріалах справи не міститься інформації про здійснене страхове відшкодування АТ «СГ «ТАС» на користь позивача.

28 березня 2023 року від позивача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував на те, що скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

03 квітня 2023 року представник відповідача подав відповідь на відзив позивача.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2017 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір №208.17.2379734 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «ToyotaRAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 .

27 квітня 2018 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_3 укладено додаткова угода №1 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №208.17.2379734, відповідно до якої сторони погодили, що з 13.00 27 квітня 2018 року згідно заяви страхувальника вважати дійсним державний номер транспортного засобу «ToyotaRAV-4» - НОМЕР_3 .

14 жовтня 2018 року о 14.38 год. на Столичному шосе в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

16 жовтня 2018 року до ТДВ «Експрес Страхування» страхувальником ОСОБА_3 було подано заяву про виплату страхового відшкодування для відновлення застрахованого автомобіля «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок СТО - ТОВ «Автосаміт ЛТД».

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 24 жовтня 2018 року № 000015438 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 232445,15 грн.

Згідно листа СТО під час ремонту було виявлено приховані дефекти, вартість ремонту яких відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 19 листопада 2018 року №000017050 становить 21476,89 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 30 листопада 2018 року №6 фактична вартість витрат на ремонт транспортного засобу «ToyotaRAV-4», д.н.з. НОМЕР_3 склала 253018,51 грн.

ТДВ «Експрес Страхування» складено страхові акти №3.18.2298-1 від 06 листопада 2018 року на суму 230581,67 грн. та №3.18.2298-2 від 20 листопада 2018 року на суму 21476,89 грн.

Отже, ТДВ «Експрес Страхування» було виплачено на рахунок СТО 252058,56 грн. на відшкодування шкоди, що підтверджується платіжними дорученнями від 06листопада 2018 року та від 20листопада 2018року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» на підставі полісу №АМ/5999967 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого ліміт відповідальності становить 100 000 грн. та франшиза - 1000 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що оскільки ліміт відповідальності ПАТ «СГ «ТАС» не покриває фактично понесені ТДВ «Експрес Страхування» збитки, а тому просив стягнути з ОСОБА_1 різницю між фактичним страховим відшкодуванням за мінусом ліміту відповідальності страховика ПАТ «СГ «ТАС» за полісом ЦПВ, а саме: 252058,56 грн. - 99000 грн. = 153058,56 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №14-176цс18.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що на ПАТ «СГ «ТАС», як страховика відповідача, покладений відповідний обов`язок у межах ліміту страхового відшкодування згідно полісу №АМ/5999967, а саме у розмірі 99000 грн. (100000 грн. - 1000 грн. франшизи).

Оскільки ліміт відповідальності ПАТ «СГ «ТАС» у розмірі 99000 грн., не покриває суму виплаченого страхового відшкодування ТДВ «Експрес Страхування» у розмірі 252058,56 грн., а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не відшкодована сума матеріального збитку в розмірі 153058,56 грн. (252058,56 грн. (загальний розмір страхового відшкодування) - 99000,00 грн. (ліміт за полісом №АМ/5999967) підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 має поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, потерпіла має в першу чергу пред`явити вимоги до страхової компанії винної особи та лише після підтвердження факту визнання вимог страховою компанією винної особи, можливо заявити вимоги безпосередньо до завдавача шкоди, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що нормами законодавства України не заборонено одночасне звернення до страховика та особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі очевидної недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання чи узгодження розміру відшкодування з АТ «СГ «ТАС» та в матеріалах справи не міститься інформації про здійснене страхове відшкодування АТ «СГ «ТАС» на користь позивача, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки позивачем було правомірно заявлено вимоги за мінусом ліміту відповідальності страховика за полісом АТ «СГ «ТАС».

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки додатки до позовної заяви викликають сумніви щодо правильності розрахунку розміру збитку завданого власнику автомобіля «ToyotaRAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 та відповідно розміру страхового відшкодування, а тому вважає, що у даній справі повинна бути призначена судова автотоварознавча експертиза, колегія суддів відхиляє, оскільки проведення експертизи на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції є недоцільним, оскільки автомобіль «ToyotaRAV-4», д.н.з. НОМЕР_3 вже відремонтований та позивачем заявлялися вимоги про відшкодування шкоди, виходячи з фактичної вартості виконаних робіт необхідних для відновлення пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, обґрунтовано виходив з наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: