Справа № 307/641/23
Провадження № 2/307/140/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Гламазда О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 жовтня 1989 року з відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану селищної ради Тересви Тячівського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 49.

Шлюб з відповідачем не склався і тому рішенням Тячівського районного суду від 09.03.2022 року у справі № 307/641/23 був розірваний.

У шлюбі в них народились двоє синів: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у 2022 році спільними зусиллями ними було побудовано будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом виготовленим 10.12.2018 році Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до документації будівля будинку побудована із стінних блоків, одноповерховий з підвальним приміщенням, двох кімнат, позначений в плані літерою «А» загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м.

Після завершення будівництва вони за їх спільною згодою зареєстрували 10.12.2018 р. будинок на них ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306854166 від 09.08.2022 р. власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зареєстровано право власності на підставі рішення № 546 Тересвянської селищної ради від 08.08.2017 р., загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м.

Після розірвання шлюбу вони разом з дітьми продовжують проживати в їх будинку, однак кожний окремо виїжджають постійно на сезонні роботи за кордон.

Вони не можуть домовитись щодо подальшого утримання їх будинку, його належності та проживання всіх у ньому.

Відповідно до вимог ч.І ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Згідно до вимог ч.І ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.І ст.70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимогами ч.І ст.71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 373/504/17.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної визначається таким чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Тому просить суд визнати будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 ; визнати частки у праві спільної сумісної власності за нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м. за кожним по 1/2 частині; поділити спільне сумісне майно, виділивши їй, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м. за кожним.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суду причини неявки про дату, час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 1989 року з відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану селищної ради Тересви Тячівського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 49, який рішенням Тячівського районного суду від 09.03.2022 року у справі № 307/641/23 розірваний.

У шлюбі в сторін народились двоє синів: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у 2022 році спільними зусиллями сторонами було побудовано будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом виготовленим 10.12.2018 році Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до документації будівля будинку побудована із стінних блоків, одноповерховий з підвальним приміщенням, двох кімнат, позначений в плані літерою «А» загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м. Після завершення будівництва вони за їх спільною згодою зареєстрували 10.12.2018 р. будинок на них ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306854166 від 09.08.2022 р. власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Зареєстровано право власності на підставі рішення № 546 Тересвянської селищної ради від 08.08.2017 р., загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м.

Після розірвання шлюбу позивачка разом з дітьми продовжують проживати в їх будинку, однак кожний окремо, виїжджають постійно на сезонні роботи за кордон.

Сторони не можуть домовитись щодо подальшого утримання їх будинку, його належності та проживання всіх у ньому.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи, що вищезазначене нерухоме майно було набуте подружжям під час шлюбу, суд дійшов висновку, що спірний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому наявні підстави для визнання права власності за позивачем та відповідачем на 1/2 частини будинку за кожним. Відтак, позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл - задовольнити.

Визнати будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .

Визнати частки у праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м. за кожним по 1/2 частині.

Поділити спільне сумісне майно, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 116,5 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м,. за кожним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: В.В. Чопик