Справа № 607/8854/22
Провадження № 2/638/1687/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Аркатової К.В.,

за участі секретаря судового засідання - Мяснянкіної Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради (м. Тернопіль, вул. Шевченка, 1), про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі до 16.05.2022 року (шлюб розірвано на підстав рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області), а ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася донька. Після розірвання шлюбу дитина мешкає з матір`ю (позивачем), яка займається розвитком дитини, піклується про стан її здоров`я та відпочинок, гармонійне життя та розвиток, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відносить до доньки.

26.04.2023 року представник відповідача - адвокат Вендель О.М., скориставшись правом, передбаченим статтею 178 ЦПК України, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. Враховуючи, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання дитини, після розірвання шлюбу дитина з позивачем як проживала, так і проживає по теперішній час, відповідач не вимагає зміни її місця проживання, а також позивачем не надано суду доказів наявності спору між сторонами, відповідач просить закрити провадження за відсутності предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про судовий розгляд повідомлялися своєчасно та належним чином. Позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі за наявними в матеріалах доказами, позовні вимоги повністю підтримує та просить задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву якою просить розгляд справи проводити за відсутності представника служби а також висновок № 5 від 05.01.2023 року, відповідно до якого орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю (позивачем).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі окремо та у їх сукупності, врахувавши позиції сторін, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Суд акцентує увагу, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем крізь вимір цієї правової норми необхідно довести, що між сторонами дійсно виник спір.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України 18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) ( 1618-15 ), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Судом взято до уваги, що шлюб між сторонами розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2022 року. Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу судом не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини, так як донька проживала з матір`ю - ОСОБА_1 , і перебувала на її утриманні, відповідач вихованням доньки не займається, претензій щодо її місця проживання не має, що де-факто підтверджує досягнення між сторонами згоди щодо визначення місця проживання дитини.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо - таких правових висновків дійшов Верховний Суд постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18 та від 15 травня 2020 року у справі 686/20582/19-ц.

Аналізуючи матеріали справи, суд не вбачає належних доказів підтвердження факту наявності спору між сторонами або наявності претензій відповідача щодо місця проживання доньки - ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене вище, суд вбачає правові підстави для закриття провадження з причини відсутності предмета спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи те, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору, сплачений судовий збір, відповідно до квитанції № ПН1833 від 13.07.2022, у сумі 992,40 грн. - повертається позивачу.

Керуючись ст. 247, п. 2 ч. 1 ст.255, 352, 354 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради (м. Тернопіль, вул. Шевченка, 1), про визначення місця проживання дитини - закрити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору відповідно до квитанції № ПН1833 від 13.07.2022, у розмірі 992,40 грн.

Ухвала може бути оскаржена Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Головуючий