Справа №701/482/23
Провадження №2/701/195/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року суддя Маньківського районного суду Черкаської області В.Л. Маренюк розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комунальник-М» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження судді Маньківського районного суду Черкаської області Маренюка В.Л., надійшли матеріали цивільної справи №701/482/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комунальник-М» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

У вказаній справі суддя Маренюк В.Л., з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого у справі до відкриття провадження по даній справі, вважає за необхідне заявити самовідвід виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 є депутатом Маньківської селищної ради Черкаської області VIII скликання та виконував обов`язки директора Комунального підприємства «Комунальник-М». В свою чергу суддя Маренюк В.Л., в силу своїх службових обов`язків співпрацює з Маньківською селищною радою Черкаської області у тому числі із депутатським корпусом, а тому існують підстави до заявлення відводу з метою неупередженого та об`єктивного розгляду справи суддею Маньківського районного суду.

Крім того при розгляді цивільної справи №701/211/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комунальник-М» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, судді Маренюка В.Л., було заявлено відвід представником відповідача з аналогічних підстав і ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 27.03.2023 року відвід було задоволено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За приписами ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за якими у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді справи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи Про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У п. 5 постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 р. наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Суд вважає, що з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, та з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, вважає за необхідне задоволити заяву про самовідвід головуючого.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Заяву про самовідвід судді Маренюка Віктора Леонідовича у цивільній справі №701/482/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комунальник-М» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - задоволити.

Відвести суддю Маньківського районного суду Черкаської області Маренюка Віктора Леонідовича від розгляду цивільної справи №701/482/23, провадження №2/701/195/23.

Цивільну справу №701/482/23, провадження №2/701/195/23. передати до канцелярії Маньківського районного суду Черкаської області для повторного розподілу між суддями в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Л. Маренюк