ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5474/23 Справа № 932/6917/22 Суддя у 1-й інстанції - Овчиннікова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 23628 від 23.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з неї на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості в розмірі 69726,43 грн. за кредитним договором №238233-КС-002 від 20.03.2021 року.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2023 року позов задоволено, виконавчий напис № 23628 від 23.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості в розмірі 69 726,43 грн. за кредитним договором №238233-КС-002 від 20.03.2021 року, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

10.02.2023 року до суду представником позивачки було подано заяву про долучення доказів понесення витрат позивача на професійну правничу допомогу та винесення додаткового рішення. Представник позивача просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат, які були понесені позивачем на професійну правничу допомогу, стягнувши з відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь позивачки ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.

20.02.2023 року на адресу суд надійшло клопотання ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому відповідач просить суд зменшити розмір з 15000 гривень до 2000 гривень, обґрунтовуючи свою позицію тим, що справа за якою ухвалене рішення суду 06.02.2023 року, є нескладною справою, яка розглядається в спрощеному провадження, фактично відсутня змагальність сторін, оскільки наявна стала судова практика. Отже формування правової позиції, складання позовної заяви не вимагали від адвоката надмірного обсягу юридичної та технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року заяву представника позивача адвоката Гейка Валерія Івановича, подану в інтересах позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок (а.с.73-76)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги щодо стягнення витрат на правову правничу допомогу (а.с.82-83).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2023 року позов задоволено, виконавчий напис № 23628 від 23.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості в розмірі 69 726,43 грн. за кредитним договором №238233-КС-002 від 20.03.2021 року, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

10.02.2023 року представником позивачки було подано заяву про долучення доказів понесення витрат позивача на професійну правничу допомогу та винесення додаткового рішення. Представник позивача просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат, які були понесені позивачем на професійну правничу допомогу, стягнувши з відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь позивачки ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.

09.11.2022 року між позивачем та Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Валерія Гейка» укладено договір № 1 про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до п. 3.1. Договору № 1 вартість однієї години роботи адвоката складає 3000,00 грн. Факт надання адвокатом правової допомоги позивачу у цій справі в розмірі 15 000,00 грн. підтверджується Актом про надання правової допомоги від 06.02.2023 року.

Позивач на момент подання цієї заяви поки ще не оплатив рахунок від 06.02.2023 року за надану правову допомогу АБ «Адвокатське бюро Валерія Гейка», разом з тим згідно вимог Договору про надання правової допомоги стосовно строків оплати правової допомоги не порушив, а тому вважає, що згідно законодавства, з урахуванням наданих доказів надання професійної правової допомоги та підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, такі витрати підлягають розподілу.

Задовольняючи вимоги заяви частково, суд 1 інстанції врахував складність справи малозначна справа, розглянута судом в спрощеному провадженні, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, сталої судової практики, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, суд вважав за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь позивача ОСОБА_1 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, із розрахунку того, що для складання проекту позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням досвіду адвоката та його наукового ступеня достатньо 1 години, а також враховуючи участь представника позивача адвоката Гейка В.І. в одному судовому засіданнях по справі № 932/6917/22 06.02.2023 року (тривалість судового засідання 35 хвилин).

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду 1 інстанції.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

У додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір на надання правової (правничої) допомоги від 09.11.22 року, який укладено між позивачем та адвокатом Гейко В.І., акт про надання правової допомоги, яким визначений порядок оплати гонорару у розмірі 15000 грн. за надані адвокатом послуги.

Проте враховуючи наявність заперечень відповідача щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, а також з урахуванням складності справи та виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, висновок суду першої інстанції про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. є правильним, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм процесуального права, є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: