Справа № 159/1536/23
Провадження № 2/159/563/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» (Ковельський район, смт. Люблинець, вул. Заводська, 5) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов обґрунтовано тим, що наказом по підприємству ТзОВ «УКРДОРС» №65/К від 28.10.2020 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу 29.10.2020 року на посаду складальника виробів з деревини деревообробного цеху № 5, а наказом № 43/К від 26.12.2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 26.12.2022 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення з роботи 26.12.2022 року підприємство заборгувало позивачу заробітну плату за відпрацьовані дні у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2022 року.

Під час звільнення позивач отримала копію наказу № 43/к від 26.12.2022 року про припинення трудового договору, належно оформлену трудову книжку, однак не було проведено повного розрахунку. Тобто, не було виплачено всіх сум, що підлягають виплаті працівникові при звільнені, зокрема - заробітна плата, індексація грошового забезпечення, компенсація за невикористані дні відпустки.

Згідно даних, що містяться у відомостях Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , сума заробітку за вересень 2022 року становить 7 641 грн.71 коп., за жовтень - 9 422 грн. 84 коп., за листопад - 7 704 грн. 18 коп., за грудень - 3 550 грн. 72 коп. Всього - 28 319 грн. 45 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Середня заробітна плата за останні два місяці, що передує місяцю, у якому було звільнення, становить 8 563 грн. 51 коп. Кількість робочих днів у місяцях, які беруться до розрахунку середнього заробітку, становить: у жовтні - 21 робочий день, у листопаді - 22 робочих дні. Таким чином, середньомісячне число робочих днів за останні два календарні місяці склало 21,5 дні. Середньоденний заробіток визначається шляхом ділення середнього розміру щомісячної заробітної плати за останні 2 місяці, що передували місяцю розрахунку на середньомісячне число робочих днів, які беруть участь у розрахунку середнього заробітку за цей період. Таким чином, середньоденний заробіток в розрахунковому періоді на один робочий день становить 398,30 грн.

На час подання позову розрахунок з позивачем підприємством прострочено на 90 днів - з 26.12.2022 року по 26.03.2023 року, а тому сума середнього заробітку, що підлягає до виплати, станом на 26.03.2023 року, складає 35847 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Сума боргу по заробітній платі (28319,45 грн.) та сума середнього заробітку, що підлягає до виплати, станом на 26.03.2023 року, становить 35 847,00 грн., та вирахувана позивачем на підставі даних, що містяться у відомостях Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5 ), та складають зазначену позивачем ціну позову 64166,45 грн.

На даний час заборгованість по заробітній платі та компенсація підприємством не виплачені, в зв`язку з чим позивач змушена звертатися до суду.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з ТОВ «УКРДОРС» на її користь заборгованість по заробітній платі за вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, компенсацію за не використану відпустку, компенсацію за затримку виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2022 року по день фактичного розрахунку. Крім цього, просила стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та оплату професійної правничої допомоги.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Зокрема, згідно довідки про доходи № 6 від 05.04.2023 року, виданою відповідачем, за чотири останні місяці до дня звільнення з вересня 2022 року по грудень 2022 року, позивачу була нарахована заробітна плата, а саме: за вересень 2022 року нараховано 7 641,71 грн., до виплати 6 151,57 грн., з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору; за жовтень 2022 року нараховано 9 422,84 грн., в тому числі компенсація за відпустку в сумі 225,28 грн., до виплати 7 585,39 грн., з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору; за листопад 2022 року нараховано 7 704,18 грн., в тому числі компенсація за відпустку 3 314,22 грн., до виплати 6 201,87 грн., з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору; за грудень 2022 року нараховано 3 550,72 грн., в тому числі компенсація за відпустку 3 138,85 грн., до виплати 2 858,33 грн., з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору.

Таким чином, за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року загальна сума заробітної плати позивача до виплати складає суму 22 797,16 грн. (з вказаної суми вирахувані податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір).

Відповідно до довідки про виплату заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 № 7 від 05.04.2023 року, виданої відповідачем, та даних банківських платіжних відомостей, відповідачем на користь позивача частково була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5 140,59 грн., а саме:

- за вересень 2022 року виплачена заборгованість в сумі 4 911,75 грн., яка включає наступні виплати: 20.09.2022 року - компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 24,54 грн.; 20.09.2022 року - компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 27,55 грн.; 07.11.2022 року - заборгованість по заробітній платі в сумі 1000,00 грн.; 30.12.2022 року - заборгованість по заробітній платі в сумі 1 859,66 грн.; 13.01.2023 року - заборгованість по заробітній платі в сумі 1000,00 грн.; 17.03.2023 року - заборгованість по заробітній платі в сумі 1000,00 грн.;

- за жовтень 2022 року виплачена заборгованість в сумі 41,99 грн., яка включає: 14.10.2022 року - компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 41,99 грн.;

- за листопад 2022 року виплачена заборгованість в сумі 138,94 грн., яка включає наступні виплати: 11.11.2022 року - компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 118,82 грн.; 11.11.2022 року - компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 20,12 грн.;

- за грудень 2022 року виплачена заборгованість в сумі 47,91 грн., яка включає: 02.01.2023 року - компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 47,91 грн.

Таким чином, заборгованість по заробітній платі, яка підлягає виплаті позивачу, становить суму 17 656,57 грн. (з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору).

Крім цього, представник відповідача у відзиві просить суд взяти до уваги той факт, що з 24.02.2022 року, з початком повномасштабної військової агресії російської федерації проти України, ведення господарської діяльності суб`єктів підприємницької діяльності суттєво погіршилося, що не дозволило відповідачу своєчасно виконати свої зобов`язання перед позивачем в тому числі.

Враховуючи викладене, представник відповідача просить зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Порядок №100).

Абзацом 3 пункту 2 Порядку № 100 визначено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Наказом № 43/К від 26.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звільнена з посади робітника складських виробів з деревини деревообробного цеху № 5 ТОВ «УКРДОРС» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 26.12.2022 року.

З довідки про доходи ОСОБА_1 встановлено, що відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з 01.09.2022 року по 26.12.2022 року, з врахуванням виплаченої заборгованості по заробітній платі та сплачених податків та зборів, становить 17656,67 грн.

Так, згідно довідки № 7 від 05.04.2023 року про виплату заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , виданої ТОВ «УКРДОРС», та даних банківських платіжних відомостей № 75 від 20.09.2022 року, № 79 від 20.09.2022 року, № 88 від 14.10.2022 року, № 95 від 07.11.2022 року, № 97 від 11.11.2022 року, № 98 від 11.11.2022 року, № 102 від 30.12.2022 року, № 103 від 30.12.2022 року, № 1 від 13.01.2023 року, № 23 від 17.03.2023 року, відповідачем на користь позивача частково була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5140,59 грн.

Таким чином, на час розгляду справи в суді, заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати становить 17656,67 грн.

Позивачем стверджується, що середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26.12.2022 року по 26.03.2023 року становить 35847,00 грн. Щодо правильності такого розрахунку відповідач заперечень не подав.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26 червня 2019 року суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Враховуючи економічну ситуацію, пов`язану із військовою агресією іншої держави, специфіку роботи підприємства, приймаючи до уваги часткове виконання відповідачем обов`язку по сплаті заборгованості, суд вважає необхідним зменшити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку до 20% визначеної суми. Тобто до стягнення з відповідача підлягає 7169,40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1073,60 грн., слід покласти на відповідача.

Крім цього, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу, з урахуванням критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності, в сумі 2000,00 грн., які належним чином документально підтверджені договором про надання професійної правничої допомоги № 169 від 15.03.2023 року, прибутковим касовим ордером № 191 від 23.03.2023 року про оплату правничих послуг.

Таким чином, з відповідача в користь позивача належить стягнути 3073,60 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 79-81, 141, 258, 259, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» (Ковельський район, смт. Люблинець, вул. Заводська, 5) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» (Ковельський район, смт. Люблинець, вул. Заводська, 5, , ІПН 62) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі в сумі 17656 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 57 коп. (в тому числі 6678 (шість тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 16 коп. компенсації за невикористану щорічну відпустку) та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7169 (сім тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 40 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» (Ковельський район, смт. Люблинець, вул. Заводська, 5, , ІПН 62) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок

В задоволені решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК