_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/79/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Солтановської Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2023 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить: встановити неправильність актового запису про смерть №7758 від 06.08.2022 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про смерть № 7758 від 06.08.2022 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме замінити в графі прізвище « ОСОБА_3 » на прізвище « ОСОБА_4 ».

В своїй заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В Свідоцтві про смерть, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Серія НОМЕР_2 від 06.08.2022 року допущено помилку в прізвищі померлої « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 », оскільки в Паспорті та РНОКПП написано ОСОБА_2 , саме через літеру «є».

Заявниця стверджує, що через дану помилку вона не може вступити в спадщину, адже відповідно до Договору про довічне утримання вона є спадкоємцем, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена заява передана судді Салтан Л.В., яка ухвалою від 26 січня 2023 року відкрила провадження у справі та призначила судове засідання.

У зв`язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_5 , справу було передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 20.04.2023 року прийняла справу до свого провадження та призначила судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, її представник ОСОБА_6 до канцелярії суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заяву просила задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання також не з`явився, до канцелярії суду надали заяву про розгляд справи за відсутності представника Відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає подану заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено атовий запис № 7758, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 .

Відповідно до договору про довічне утримання, укладеного 26.04.2007 року між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останній на праві приватної спільної часткової власності належить частини квартири в АДРЕСА_1 .

У вказаному договрі зазначено, що у разі смерті набувача, обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим договором квартира.

Звертаючись до суду із заявою, заявниця вказує на те, що в свідоцтві про смерть, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Серія НОМЕР_2 від 06.08.2022 року допущено помилку в прізвищі померлої « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 », оскільки в ааспорті та РНОКПП написано ОСОБА_2 , саме через літеру «є».

Слід зазначити, що на підтвердження неправильності написання прізвища померлої, окрім свідоцтва про смерть та копії договору довічного утримання заявницею суду не було надано жодних належних та допустимих доказів, що унеможливлює встановлення судом розбіжностей в написанні прізвища.

Так, заявниця у своїй заяві вказує, що в Паспорті та РНОКПП померлої написано ОСОБА_2 , саме через літеру «є», прота ні копії паспорту ні РНОКПП до суду не надала.

Разом з тим, суд не може прийняти у якості належного доказу по даній справі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2021 року, так як у вказаному рішенні встановлено лише факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про одруження від 15.07.1995 року.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Суд розглядає справи про встановлення факту, згідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК (за Кодексом 2004 р.) Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

З представлених заявником доказів неможливо встановити неправильність актового запису про смерть № 7758 від 069.08.2022 року, враховуючи відсутність документів, на підставі яких він вчинений.

Разом з тим, суд звертає увагу, що з будь-якими клопотаннями про витребування доказів заявник до суду не зверталась, своїм правом бути присутньою у судовому засіданні, надати пояснення та додаткові докази не скористалась.

Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об`єктивно, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.