Справа № 759/1501/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9368/2023
Головуючий у суді першої інстанції: П`яничук І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
УХВАЛА

31 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Онищенка Петра Миколайовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року, постановлену у складі судді П`яничук І.В., у цивільній справі № 759/1501/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору задоволено.

Визнано шлюбний договір, укладений 18 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Дмітрієвою Т.М., недійсним.

У березні 2023 року відповідач через свого представника звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у справі № 759/1501/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору. Скасовано заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору. Справу призначено до судового розгляду за правилами загального провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 28 квітня 2023 року, представник позивача подав апеляційну скаргу.

Статтею 287 ЦПК України врегульовано порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, зокрема, частина 3 вказаної статті визначає, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частина перша статті 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Проте, оскаржувана апелянтом ухвала, а саме про скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в порядку загального провадження, не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № з-рп/2010).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-2054018), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184ЦС18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-2594018), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62ЦС19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, то дана апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 352, 353, 357 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Повернути апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Онищенка Петра Миколайовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: