Справа № 930/1394/22
Провадження № 22-ц/801/1310/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 рокуСправа № 930/1394/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року, ухвалене суддею Немирівського районного суду Вінницької області Науменком С.М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 з участю заінтересованих осіб - Міністерства у справах ветеранів України, Міністерства оборони України, Міністерства соціальної політики України звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який введений в дію Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Заявник 24.02.2022, записався до лав добровольчого батальйону " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який базувався в м. Київ, отримав зброю. Ніс службу на території готелю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зазначає, що 01.03.2022 їх батальйон отримав наказ виїхати на завдання у напрямку м. Гостомель Київської області, де до 04.03.2022 несли службу та утримували бойову позицію в ЖК "КАМПА" Лісова 16, м. Буча. 04.03.2022 надійшла команда покинути місце дислокації і вирушати в напрямку бази. На базі надійшов наказ водіям автобусів повернутись до АДРЕСА_2 , щоб забрати решту людей та поранених. Виїхало два автобуси. Заявник і ще один водій автобуса, поки очікували групу, в цей час почалися інтенсивні обстріли артилерії та авіацій військ російської федерації, під час обстрілу відбувся розрив снаряду неподалік від них і ОСОБА_1 , отримав осколкове поранення задньої поверхні лівого стегна. ОСОБА_1 було надано медичну допомогу і того ж дня 04.03.2022 він був евакуйований з місця події та госпіталізований у травматологічне відділення лікарні, з попереднім діагнозом травма внаслідок бойових дій, мінно-вибухова травма. Наскрізна рана н/3 лівого стегна по задній поверхні. З 11.03.2022 по 06.04.2022 перебував на лікуванні та 06.04.2022 в задовільному стані для подальшого лікування переведений до в/ч НОМЕР_1 (військовий госпіталь) м. Немирів Вінницької області, де перебував і по час звернення до суду.

Заявник вказує, що неодноразово звертався до командира батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з проханням оформити йому довідку про отримання поранення під час ведення військових дій в районі м. Гостомель Київської області по захисту Батьківщини від нападу військових сил російської федерації, однак до цього часу її так і не отримав. В даний час вказаний батальйон залучений до ведення бойових дій в Донецькій області і можливості отримати необхідну йому довідку, він позбавлений можливості.

Встановлення факту участі в бойових діях та отримання поранення необхідно заявнику для отримання пільг передбачених для учасника бойових дій, який отримав поранення під час збройного захисту Батьківщини. Знаходячись на лікуванні, не отримував жодного матеріального забезпечення від держави, функція пораненої ноги повністю не відновилася, невідомо ще скільки продовжиться його лікування, зі слів лікарів, цілком можливо, що він може залишитися інвалідом. Повернутися до свого зареєстрованого місця проживання в Миколаївську область він не може, через ведення бойових дій, знаходиться на лікуванні у в/ч НОМЕР_2 в м. Немирів Вінницької області, після завершення лікування, планує залишитися тимчасово проживати у вказаному місті разом з дружиною.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даною заявою.

Заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України на заяву подав письмові пояснення, в яких вказує, що у разі, якщо добровольчий батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є добровольчим формуванням територіальної громади, утвореним відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» та постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 № 1449, заявник має право звернутися до органу соціального захисту населення за місцем своєї реєстрації, для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Заінтересована особа Міністерство оборони України, також надало письмові пояснення, вказав, що діючим законодавством відповідно до встановленої процедури передбачено позасудовий порядок встановлення факту участі в бойових діях, для отримання відповідного статусу учасника бойових дій та встановлення причин і обставин поранення військовослужбовця, а тому такі справи не підлягають розгляду в судовому порядку, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заяві.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року заяву задоволено.

Встановлено факт участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в бойових діях по захисту Батьківщини від агресії збройних сил російської федерації в складі добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 24.02.2022 по 04.03.2022 в районі м. Гостомель Київської області. Встановлено факт отримання ОСОБА_1 осколкового вогнепального поранення стегна лівої ноги під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини від агресії збройних сил російської федерації в складі добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі м. Гостомель Київської області.

Не погодившись із рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В якості основного доводу скаржник посилається на те, що суд першої інстанції вирішуючи спір не звернув увагу на те, що у даному випадку вбачається спір про право, який має вирішуватися у порядку позовного провадження. При цьому діючим законодавством відповідно до встановленої процедури передбачено позасудовий порядок встановлення факту участі в бойових діях для отримання відповідного статусу учасника бойових дій. Також встановлення причин та обставин поранення військовослужбовця визначено позасудовий порядок, так як з`ясування і фіксація таких відомостей віднесена до повноважень інших органів та посадових осіб.

В свою чергу заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України подало пояснення на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходило.

Заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву про перенесення розгляду справи, оскільки не може приїхати так як знаходиться на роботі в м. Києві. При цьому належних доказів на підтвердження цій обставині не надав.

Міністерство у справах ветеранів України у поясненнях на апеляційну скаргу просило розглядати справи за відсутністю їхнього представника.

Заінтересована особа Міністерство соціальної політики України в судове засідання не з`явилось, було повідомлено, про причини неявки суд не сповістили.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб, неявка яких є неповажною та такою, що не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Міністерства оборони України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду поза межами доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали та обставини справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до виписки № 2728 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 8», 04.03.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був госпіталізований у травматологічне відділення Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 8», з попереднім діагнозом травма внаслідок бойових дій, мінно-вибухова травма. Наскрізна рана н/3 лівого стегна по задній поверхні (а.с. 10).

З 11.03.2022 по 06.04.2022 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону, з діагнозом (основний): вибухове поранення (04.03.2022), вогнепальне уламкове наскрізне поранення м`яких тканин нижньої третини лівого стегна. Стан після ПХО (04.03.2022) вогнепальних ран; 11.03.2022- ВХО ран лівого стегна. Монтаж УАС- системи на рани нижньої третини лівого стегна; 16.03.2022 - ВХО ран, демонтаж УАС-системи з ран нижньої третини лівого стегна. Післятравматична невропатія лівих малогомілкових та верхньогомілкових нервів.

З 06.04.2022 в задовільному стані для подальшого лікування переведений до в/ч НОМЕР_1 (військовий госпіталь) м. Немирів Вінницької області, де перебував і по час звернення до суду, вказане підтверджується перевідним епікризом № 2316 виданим Військово-медичним клінічним центром Центрального регіону (а.с. 9).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його право на отримання пільг та компенсацій, передбачених як учаснику бойових дій, так як іншим шляхом, окрім встановлення зазначеного факту в судовому порядку, в умовах військового часу, захистити свої права він не має можливості.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Зміст ч. 7 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачає, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту участі в бойових діях по захисту Батьківщини від агресії збройних сил Російської Федерації в складі добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 24.02.2022 по 04.03.2022 та отримання осколкового вогнепального поранення ОСОБА_1 вказував на те, що встановлення такого факту є необхідним для отримання пільг передбачених для учасника бойових дій, який отримав поранення під час збройного захисту Батьківщини.

Заяву про встановлення факту ОСОБА_1 пред`явив до суду за правилами окремого провадження.

Суд першої інстанції, встановлюючи факт участі в бойових діях та отримання поранення виходив із доведеності та обґрунтованості вимог заявника.

Проте, Вінницький апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки вимога ОСОБА_1 щодо встановлення заявленого ним юридичного факту не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Встановлення обставин отримання травми, вирішуються спеціально уповноваженими на це суб`єктами, рішення яких можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Будь-яке порушене право підлягає захисту в установленому для цього порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах суд вирішуючи спір повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладені обставини, Вінницький апеляційний суд прийшов до висновку, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна підлягає розгляду у позасудовому порядку уповноваженим органом, за наслідками розгляду якої у заявника може виникати право на судовий захист, що повинно реалізовуватися з урахуванням норм про судову юрисдикцію.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні по суті висновки викладені у постановах Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 695/2011/22.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, зазначеного не врахував та не дослідив порядку вирішення порушеного питання, помилково розглянув справу в порядку окремого провадження, чим порушив норми процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи впливають на правильність прийнятого судом рішення та спростовують висновки суду.

У ситуації, коли судом встановлено, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд не вправі робити висновки щодо суті заявлених вимог. А тому інші доводи апеляційної скарги не підлягають оцінці апеляційним судом.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 377 ЦПК України, порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу є обов`язковою підставою для скасування рішення, незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.255, 374, 377, 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб Міністерства у справах ветеранів України, Міністерства оборони України, Міністерства соціальної політики України, про встановлення факту, що має юридичне значення- закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 червня 2023 року.

Головуючий М. М. Якименко

Судді : О. В. Ковальчук

Т.Б. Сало