Справа № 950/2197/22
Номер провадження 2/950/89/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

з участю: секретаря судового засідання - Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Племзавод Михайлівка» про тлумачення окремих частин правочину;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Лебединського районного суду перебуває цивільна справа № 950/572/21 за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Племзавод Михайлівка» про розірвання договорів оренди земельних ділянок загальною площею 3,2048 га, кадастровий помер :10:005:0163 та загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер : 10:003:0164, які розташовані на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області.

Договори укладені між сторонами 17.09.2014 року та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27.08.2015 р.

Позивач вирішив розірвати вищезазначені договори в односторонньому порядку на підставі п. 39 цих договорів і 01.02.2021 року направив на ім`я орендаря - відповідача но справі заяви-повідомлення, в яких зазначив про розірвання спірних договорів в односторонньому порядку, у зв`язку з необхідністю ведення особистою сільськогосподарського виробництва, що зумовлює використання земельних ділянок, які належать позивачу на праві власності.

15.02.2021 року позивач отримав від відповідача листи за № 95 та № 96, з яких вбачається, що відповідач не бажає розривати вищевказані договори оренди і буде продовжувати використовувати орендовані земельні ділянки за призначенням.

Тому ОСОБА_1 звернувся до суду і просив розірвати спірні договори оренди землі б/н від 17 вересня 2014 року, укладені між ним та Товариством з додатковою відповідальністю "Племзавод "Михайлівка" та повернути земельні ділянки у стані, придатному для цільового призначення.

При цьому п. 37 вищезазначених договорів передбачено:

-дія договору припиняється у разі:

закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної ліквідації юридичної особи - орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

П. 38 вищезазначених договорів передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

-взаємною згодою сторін;

-рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання однією із сторін обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Першим реченням п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається, що на думку позивача, надає йому право дострокового розірвання вищевказаного договору в односторонньому порядку.

Проте, п. 39 вищезазначених договорів складається ще з 2-х речень. Так, у другому реченні зазначено, що «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення від виплати орендної плати.» У третьому реченні п. 39 зазначено: «Підстава ст. З0, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

Тому, на момент розгляду цивільної справи № 950/572/21 виник спір між сторонами угоди щодо змісту п. 37, п. 38, п. 39 вищезазначених договорів.

В матеріалах справи знаходиться висновок судової семантико-текстуальної (лінгвістичної), експертизи № 18759 від 14.10.2022р., в якому зазначено, що:

Три речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р., а саме рілля, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер :10:003:0163 та сіножаті, загальною площею 0,4470 га„ кадастровий номер :10:003:0164 ... пов`язані між собою єдністю думки, теми, а також специфічними засобами зв`язку, формуючи зміст пункту договорів - тобто окреме закінчене положення. Семантичне наповнення (значення) першого речення п. 39 договорів оренди землі є незавершеним без урахування семантики (значень) другого та третього речень вказаного пункту.» (п.1 висновку);

Фрагмент другого речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р., а саме рілля, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер :10:003:0163 та сіножаті, загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164, а саме «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору» схожий (аналогічний) семантичний (аналогічний) за своїм семантичним наповненням до такого фрагменту тексту п. 38 зазначених договорів «Дія договору припиняється шляхом його розірвання ... на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором ... » (п.3 висновку);

«Судячи із змісту і структури текстів у п. 37, 38, 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р., а саме рілля, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер : 10:003:0163 та сіножаті, загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164 вони не містять повних мовних (текстуальних, змістових і смислових) повторів у послідовності викладення підстав припинення та розірвання договору, при цьому, міститься частковий семантичний збіг фрагментів положень, викладених у п. 38 і 39» (п. 5 висновку).

Оскільки резолютивною частиною висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення № 18759 від 14.10.2022 р., встановлено, що:

1.Фрагмент другого речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору» схожий (аналогічний) до такого фрагменту тексту п. 38 зазначених договорів «Дія договору припиняється шляхом його розірвання ... на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором ... ;

2.Судячи із змісту і структури текстів у п. 37, 38, 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. вони не містять повних мовних (текстуальних, змістових і смислових) повторів у послідовності викладення підстав припинення та розірвання договору, при цьому, міститься частковий соматичний збіг фрагментів положень, викладених у п. 38 і 39» (п. 5 висновку);

у позивача виникла необхідність звернутися з позовними вимогами про тлумачення п. 37, п. 38, п. 39 договорів оренди землі відповідно до ст.ст. 213, 637 ЦК України, а в разі, якщо вищезазначені правила не дають можливості визначити справжній зміст правочину, тоді застосовувати тлумачення соntrа рrоfеrеnfеm.

Тому він звернувся з позовною заявою і просив суд розтлумачити п. 37 та п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. в частині: в якому порядку та за чиєю згодою, чи то пасивне волевиявлення за об`єктивними обставинами чи то активне волевиявлення однієї із сторін, припиняється договір за п. 37: «Дія договору припиняється у разі:

закінчення строку, на який його було укладено;

придбання орендарем земельної ділянки у власність;

викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної ліквідації юридичної особи - орендаря.

Договір припиняється також в Інших випадках, передбачених законом»;

Розтлумачити в якому порядку та за чиєю згодою, чи то пасивне волевиявлення за об`єктивними обставинами чи то активне волевиявлення однієї із сторін, припиняється договір за третім реченням п. 39: «Підстава ст. З0, ст.31 ЗУ «Про оренду землі»;

Розтлумачити чи виключає пункт 37. а саме: «Дія договору припиняється у разі:

закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусовою відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом» трете речення п. 39: «Підстава ст. З0. ст. З1 ЗУ «Про оренду землі», як таке, що суперечить порядку та виду волевиявлення, та є самовиключним один до одного, що призведе до неможливості використання в обох пунктах одночасно.

Розтлумачити абзац 2 п. 38 та п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. в частині:

-в якому порядку та за чиєю згодою розривається договір за абзацом 2 п. 38: «Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду па вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором»;

-в якому порядку та за чиєю згодою розривається договір за реченням другим п. 39 «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення від виплати орендної плати», які є тотожними за змістом з абзацом 2 ст. 38 вищезазначених договорів; чи зо за рішенням су іу чи то шляхом подання заяви про розірвання договору в односторонньому порядку;

-чи виключає абзац 2 п. 38; «Дія договору припиняється шляхом йою розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором» речення 2 в п. 39: «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення під виплати орендної плати», як таке, що суперечить порядку та виду волевиявлення, та є самовиключним один до одного, що призводе до неможливості використання в обох пунктах одночасно.

Розтлумачити п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. в частині застосування першого речення п. 39: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається», як самостійного, у зв`язку з тим, що друге речення п, 39 «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення від виплати орендної плати» та третє речення п. 39 «Підстава ст. 30, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» йдуть як самостійні умови припинення та розірвання договору та такі як самовиключні відповідно до речення 2 та 3 п. 39.

В судовому засіданні представник позивача просила не брати до уваги висновоксудової лінгвіністичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення, так як він був викладений в позовній заяві лише для підтвердження існування спору у справі № 950/572/21 і не вирішує питань права, а позовні вимоги підтримала у повному обсязі, послалась на ті обставини, що з укладених договорів не зрозуміло чи за п. 38 чи то за п. 39, розривається договір в разі невиконання умов договору (п. 39) або невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (п. 38), які на думку представника є тотожними, за чиєю згодою та в якому порядку, а саме чи то тільки через суд чи то шляхом подання заяви про розірвання договору в односторонньому порядку.

Дані незрозумілості та непослідовність процедури розірвання договорів призводять до того, що позивач трактує даний пункт як розірвання договору в судовому порядку через суд, що унеможливлює таке розірвання договору в одноособовому порядку, а тому друге речення в пункті 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. повинно бути виключене та вважатися таким, що не підлягає застосуванню.

Третє речення п. 39 повністю повторює підстави припинення договору, які зазначені в п. 37 спірних договорів і характеризуються пасивністю дій щодо припинення договору та не залежать від воді жодної із сторін.

Положення п. 37 спірних договорів та третє речення п. 39 залежать від конкретних обставин, тобто об`єктивних причин, які призводять до припинення дії таких договорів майже без участі сторін, тобто автоматично.

В той же час, третє речення п. 39 вищезазначених договорів передбачає активні дії однієї зі сторін договору, яка в будь-якому випадку повинна виражатися в односторонній відмові. Така відмова відбувається за її волею шляхом подання заяви про розірвання договору в односторонньому порядку, що і зробив позивач по справі.

На думку представника позивача, підстави, передбачені н. 37 у вищезазначених договорах не можуть відноситися до підстав односторонньої відмови па підставі третього речення п, 39 спірних договорів, оскільки вони різні за природою виникнення, наслідками та волевиявленням сторін, є самовиключними один до одного, що унеможливлює таке розірвання договору в одноособовому порядку, а тому третє речення в пункті 39 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. повинно бути виключене та вважатися таким, що не підлягає застосуванню.

Крім того, на думку представника позивача зазначені договори суперечать Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004р. № 220».

Застосування інших, ніж передбачено законодавством, умов розірвання договору в односторонньому порядку, було визначено за ініціативою самого відповідача, оскільки договори надавались позивачу на підписання вже у надрукованому вигляді.

Друге та третє речення п. 39 спірних договорів були внесені до спірних договорів і надані позивачу для підписання під переважним впливом з боку відповідача по справі без обговорення та внесення змін до них, у зв`язку з чим договори стали незрозумілими в послідовності, порядку та наслідків їх застосування, у зв`язку з чим, ризик наслідків такої умови несе лише відповідач

Крім того, якщо сторони договорів (позивач і відповідач по даній справі) хотіли в п. 39 Договорів про оренду землі передбачити одностороннє розірвання договорів за визначених умов, то такі умови повинні були бути новими, а не тими, які вже передбачені договором раніше.

Тому представник вважає, що умови договору, передбачені п. 37 та 38 спірних договорів автоматично виключають наявність речення два та речення три в п. 39 спірних договорів, у зв`язку з чим п. 39 залишається в такому вигляді: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається». Таке формулювання п. 39 опірних договорів призводить до законності дій позивача по справі щодо одностороннього розірвання договору без наявності будь-яких підстав.

Позивач вважає, що відмова відповідача розірвати договори оренди в односторонньому порядку є порушенням його конституційного права вільно володіти та користуватись своєю власністю, оскільки у позивача виникла потреба та необхідність самостійно використовувати належні йому на праві приватної власності вищезазначені земельні ділянки

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі є Закон України «Про оренду землі», яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

При укладенні Д

договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. були використані бланки договорів оренди землі, що відповідали нормам Закону України «Про оренду землі» та Типовому договору оренди землі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору оренди землі» від 03 березня 2004 р. №220.

Умови таких договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р., були погоджені між позивачем, як орендодавцем та відповідачем, як орендарем шляхом поставляння підписів на них безпосередньо самим позивачем та керівником відповідача.

П. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. містить чітке зазначення, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку без вагомих причин та рішення суду не допускається.

Речення 2 та 3 цього пункту розкривають випадки, коли одна із сторін має право ставити питання про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.

П.38 договору оренди визначає порядок реалізації п.39 договору оренди землі, а саме - за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

Крім того, представник послався на висновок судової лінгвіністичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення у справі №950/572/21, в якому зазначено, що:

-три речення п.39 договору оренди землі пов`язані між собою єдністю думки, теми а також специфічними засобами зв`язку, формуючи зміст пункту договорів, тобто окреме закінчене положення. Семантичне наповнення (значення) першого речення п.39 договорів оренди землі є незавершеним без урахування семантики (значень) другого і третього речень вказаного пункту;

-попри наявність розділових знаків у вигляді крапки в кінці кожного речення в п.39 договорів оренди землі у другому реченні вербалізовані (описані словами) умови, за яких можлива реалізація (застосування) інформації, наведеної в першому реченні, а в третьому речення вказано статті закону, що є підставою для реалізації (застосування) інформації, наведеної в першому реченні;

-фрагмент другого речення п.39 договорів оренди землі є схожий (аналогічний) за свої семантичним наповненням до такого фрагменту п.38 таких договорів.

Посилання представника позивача на те, що даний висновок експерта, виготовлений за клопотанням ОСОБА_1 не може вважатися доказом по справі, оскільки експертиза не призначалася в межах справи № 950/2197/22, а призначалася в межах іншої цивільної справи № 950/572/21 і не вирішує питань права, на думку представника відповідача, є необґрунтованими та такими, що суперечить положенням ЦПК України, а наявний в матеріалах даної судової справи висновок експерта, доданий Позивачем до позовної заяви є саме доказом по справі, оцінку якому має надати суд при винесенні рішення по справі.

Також представник послався на те, що відповідачем забезпечене повне і своєчасне виконання умов договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р., укладених з позивачем, забезпечена своєчасна і повна виплата орендної плати за користування земельними ділянками, переданими йому в оренду позивачем, не настала жодна з підстав, зазначених в ст.ст.30, 31 Закону України «Про оренду землі» для їх розірвання, а відтак відсутні підстави для розірвання Договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. в односторонньому порядку з ініціативи позивача, а відтак і в тлумачення таких договорів оренди землі з підстав незрозумілості їх змісту чи допущення множинного їх трактування.

З паспорта та картки (а.с. 12-13), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і/н НОМЕР_1 .

З договорів (а.с. 14-18), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 17.09.2014 року між ОСОБА_1 та ТДВ «Племзавод «Михайлівка» укладено договори оренди земельних ділянок загальною площею 3,2048 га, кадастровий помер :10:005:0163 та загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164, які розташовані на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Договори зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27.08.2015 р.

При цьому п. 37 вищезазначених договорів передбачено:

Дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності;

- ліквідації юридичної особи - орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

П. 38 договорів передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання однією із сторін обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

П. 39 договорів передбачено:

- розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов Договору та ухилення від виплати орендної плати. Підстава ст. З0, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

З заяв-повідомлень (а.с. 19-22), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 01.02.2021 року ОСОБА_1 направив ТДВ «Племзавод «Михайлівка»заяви-повідомлення. де повідомив про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку.

З листів (а.с. 23-24), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідач не бажає розривати вищевказані договори оренди в односторонньому 'порядку і буде продовжувати використовувати орендовані земельні ділянки за призначенням.

З висновку судової семантико-текстуальної (лінгвістичної), експертизи № 18759 від 14.10.2022р. (а.с. 25-31), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що

1.Три речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р., а саме рілля загальною площею5 3,2048 га, кадастровий номер :10:003:0163 та сіножаті, загальною площею 0,4470 га„ кадастровий номер :10:003:0164 не зважаючи на використання розділового знака крапка в кінці кожного з цих речень... пов`язані між собою єдністю думки, теми, а також специфічними засобами зв`язку, формуючи зміст пункту договорів - тобто окреме закінчене положення.

Семантичне наповнення (значення) першого речення п. 39 договорів оренди землі є незавершеним без урахування семантики (значень) другого та третього речень вказаного пункту.

2.Попри наявність розділових знаків у вигляді крапки в кінці кожного речення в п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 року, зокрема, ріллі, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер :10:003:0163, та сіножатей загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164,

-у другому реченні «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення орендаря від виплати орендної плати» прямо вербалізовані «описані словами» умови, за яких можлива реалізація (застосування) інформації, наведеної в першому реченні, а в третьому реченні «Підстава ст. 30, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» вказані статті закону, що є підставою для реалізації (застосування) інформації, наведеної у першому реченні, а саме: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається».

3. Фрагмент другого речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р., а саме рілля, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер :10:003:0163 та сіножаті, загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164, а саме «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору» схожий (аналогічний) за своїм семантичним наповненням до такого фрагменту тексту п. 38 зазначених договорів «Дія договору припиняється шляхом його розірвання ... на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором ... ».

4. Питання щодо встановлення того, чи передбачає третє речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 року, зокрема, ріллі, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер :10:003:0163, та сіножатей загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164, а саме: «Підстава ст. 30, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», випадки розірвання договору, які є аналогічними з положеннями п. 37 і п. 38 означених договорів, і які саме експертом не вирішувалися оскільки виходить за межі його спеціальних знань і стосується з`ясування питань права.

5. Судячи із змісту і структури текстів у п. 37, 38, 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р., а саме рілля, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер ; 10:003:0163 та сіножаті, загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164 вони не містять повних мовних (текстуальних, змістових і смислових) повторів у послідовності викладення підстав припинення та розірвання договору, при цьому, міститься частковий сематичпий збіг фрагментів положень, викладених у п. 38 і 39.

Вислухавши представників сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із договорів і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 17.09.2014 року між ОСОБА_1 та ТДВ «Племзавод «Михайлівка» укладено договори оренди земельних ділянок загальною площею 3,2048 га, кадастровий помер :10:005:0163 та загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер : 10:003:0164, які розташовані на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Договори зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27.08.2015 р.

Позивач вирішив розірвати вищезазначені договори в односторонньому порядку на підставі п. 39 цих договорів і 01.02.2021 року направив па ім`я орендаря - відповідача у справі заяви-повідомлення, в яких повідомив про розірвання спірних договорів в односторонньому порядку.

15.02.2021 року позивач отримав від відповідача листи, з яких вбачається, що відповідач не бажає розривати вищевказані договори оренди і буде продовжувати використовувати орендовані земельні ділянки за призначенням.

Тому ОСОБА_1 звернувся до суду і просив розірвати спірні договори оренди землі б/н від 17 вересня 2014 року, укладені між ним та Товариством з додатковою відповідальністю "Племзавод "Михайлівка" та повернути земельні ділянки у стані придатному для цільового призначення, проте на момент розгляду цивільної справи № 950/572/21 виник спір між сторонами угоди щодо змісту п. 37, п. 38, п. 39 вищезазначених договорів.

В матеріалах справи знаходиться висновок судової семантико-текстуальної (лінгвістичної), експертизи № 18759 від 14.10.2022р., в п.п. 3, 5 якого зазначено, що:

Фрагмент другого речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р

«Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору» схожий (аналогічний) до такого фрагменту тексту п. 38 зазначених договорів «Дія договору припиняється шляхом його розірвання ... на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором ... (п. 3 висновку);

Судячи із змісту і структури текстів у п. 37, 38, 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. вони не містять повних мовних (текстуальних, змістових і смислових) повторів у послідовності викладення підстав припинення та розірвання договору, при цьому, міститьсячастковий соматичний збіг фрагментів положень, викладених у п. 38 і 39» (п. 5 висновку);

у позивача виникла необхідність звернутися з позовними вимогами про тлумачення п. 37, п. 38, п. 39 договорів оренди землі відповідно до ст.ст. 213, 637 ЦК України, а в разі, якщо вищезазначені правила не дають можливості визначити справжній зміст правочину, тоді застосовувати тлумачення соntrа рrоfеrеnfеm.

Тому він звернувся з позовною заявою і просив суд розтлумачити зазначені пункти спірних договорів оренди.

Вказані обставини стверджуються поясненнями представників та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права І свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Відповідно до ч.2 - 4 ст.213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьої цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 319. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності с непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до зі ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. З0 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. ЗІ Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі:

закінчення строку, на який його було укладено;

викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря;

відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем:

набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;

припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бунт розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються такими засобами, зокрема висновками експертів.

Відповідно до ч.5 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.83 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданнізнайшли своє підтвердження доводи позивача в тій частині, що в провадженні Лебединського районного суду перебуває цивільна справа № 950/572/21 за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Племзавод Михайлівка» про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між сторонами 17.09.2014 року; що під час розгляду цієї справи між сторонами виник спір щодо змісту п. 37, п. 38, п. 39 вищезазначених договорів та що позивач має право звернутися до суду з позовними вимогами про їх тлумачення, так як вказані доводи обґрунтовані матеріалами справи (а.с. 14 - 31) та вимогами ст.ст. 213, 637 ЦК України.

Тому суд враховує положення ст. 213 ЦК України і вважає необхідним постановити рішення про тлумачення змісту правочину виходячи з однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів, шляхом порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину, а також із чого вони виходили при його виконанні та з врахування: а) мети правочину; б) подальшої поведінки сторін; в) тексту типового договору; г) інших обставин, що мають істотне значення.

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи представника позивача щодо неврахування під час розгляду спору висновку експертизи (а.с. 25-31) з тих підстав, що він не може вважатися доказом по справі, оскільки експертиза призначалася в межах іншої цивільної справи і не вирішує правових питань, так як саме цей висновок покладено в обґрунтування частини позовних вимог, він виготовлений відповідно до ч. 3 ст.102 ЦПК України на замовлення учасника справи, поданий стороною позивача на розгляд суду, встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору і згідно ч.ч. 1, 2 ст.76 ЦПК України є доказом у справі, оцінку якому має надати суд при винесенні рішення.

При розтлумаченні п. 37 та третього речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. в частині пасивного за об`єктивними обставинами чи то активного волевиявлення однієї із сторін, необхідних для припинення цих договорів суд враховує, що хоча третє речення п. 39 іповторює підстави припинення договору, які зазначені в п. 37 спірних договорів, більшість яких характеризуються пасивністю дій щодо припинення договору, проте передбачає і випадки придбання орендарем земельної ділянки у власність (поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря), що може мати місце лише шляхом активного волевиявлення однієї із сторін.

Суд не може взяти до уваги доводи представника позивача в тій частині, що вимоги, передбачені п. 37 та третім реченням п, 39 спірних договорів є самовиключними один до одного, що унеможливлює розірвання договору в одноособовому порядку, а тому третє речення в пункті 39 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. повинно бути виключене та вважатися таким, що не підлягає застосуванню, так як в судовому засіданні було встановлено, що п. 37 регулює випадки припинення укладених договорів, а п. 39 їх розірвання; що представником відповідача заперечується можливість вчинення такої дії в одноособовому порядку за відсутності обставин, передбачених іншою частиною п. 39; проте не отримано доказів того, що відповідач виявляв інші наміри при вчиненні правочину та його виконанні.

Щодо розтлумачення абзацу 2 п. 38 та п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. в частині порядку розривання спірних договорів оренди суд вважає необхідним взяти до уваги висновок судової семантико-текстуальної (лінгвістичної), експертизи № 18759 від 14.10.2022р, з якого вбачається, що хоча фрагмент другого речення п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р., а саме «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору» схожий (аналогічний) за своїм семантичним наповненням до такого фрагменту тексту п. 38 зазначених договорів «Дія договору припиняється шляхом його розірвання ... на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором ... », проте три речення п. 39, не зважаючи на використання розділового знака крапка в кінці кожного з цих речень... пов`язані між собою єдністю думки, теми, а також специфічними засобами зв`язку, формуючи зміст пункту договорів - тобто окреме закінчене положення. Семантичне наповнення (значення) першого речення п. 39 договорів оренди землі є незавершеним без урахування семантики (значень) другого та третього речень вказаного пункту і розтлумачити, що абзац 2 п. 38 та друге речення п. 39 договорів оренди передбачають розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Щодо самовиключення абзацу 2 п. 38 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 р. та другого речення п. 39 зазначених договорів суд також бере до уваги, що в п. 38 перераховані випадки припинення укладених договорів шляхом їх розірвання, а в другому реченні п. 39 зазначені умови розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.

Вказані частини п.п.38 та 39 не суперечать порядку та виду волевиявлення і не є самовиключними один до одного.

Також суд вважає, що перше, друге та третє речення п. 39 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. не є самостійними умовами припинення та розірвання договору та самовиключними в частині застосування, так як згідно п. 2 висновку судової семантико-текстуальної (лінгвістичної), експертизи № 18759 від 14.10.2022р.

Попри наявність розділових знаків у вигляді крапки в кінці кожного речення в п. 39 договорів оренди землі від 17 вересня 2014 року, зокрема, ріллі, загальною площею 3,2048 га, кадастровий номер :10:003:0163, та сіножатей загальною площею 0,4470 га, кадастровий номер :10:003:0164,

- у другому реченні «Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення орендаря від виплати орендної плати» прямо вербалізовані «описані словами» умови, за яких можлива реалізація (застосування) інформації, наведеної в першому реченні, а в третьому реченні «Підстава ст. 30, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» вказані статті закону, що є підставою для реалізації (застосування) інформації, наведеної у першому реченні, а саме: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається».

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи представника позивача в тій частині, що спірні договори суперечать Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004р. № 220», що застосування інших, ніж передбачено законодавством, умов розірвання договору в односторонньому порядку, було визначено за ініціативою самого відповідача і договори надавались позивачу на підписання вже у надрукованому вигляді під переважним впливом з боку відповідача по справі без обговорення та внесення змін до них, оскільки ст.ст. 213, 637 ЦК України передбачають можливість тлумачення змісту правочину, а не тлумачення та оцінку дій його учасників.

Також суд не може взяти до уваги і доводи представника позивача щодо причин незрозумілості йому послідовності, порядку та наслідків застосування договорів оренди та необхідності покладення ризику наслідків саме на відповідача, так як в судове засідання не було надано доказів того, що при укладення спірних договорів позивач ОСОБА_1 звертав увагу представника ТДВ «Племзавод Михайлівка» на необхідність зміни чи уточнення п.п. 37, 38, 39 договорів оренди, укладених 17.09.2014 року.

Тому суд вважає, що хоча право позивача порушено і не було, проте внаслідок виникнення спору щодо змісту укладених договорів він має право на тлумачення правочинів і його позов підлягає до задоволення, а зміст окремих частин договорів оренди, укладених 17.09.2014 року підлягає тлумаченню без застосування правила соntrа рrоfеrеnfеm, відповідно обгрунтувань, викладених в мотивувальній частині рішення.

В частині стягнення судового збору суд вважає необхідним застосувати ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2-5, 12, 76-80, 81, 83, 102,141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 213, 319, 321, 525, 626, 627, 628, 637, 638, 651 ЦК України, ст.ст. 30, 31 Закону України «Про оренду землі;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Племзавод Михайлівка» про тлумачення окремих частин правочинузадовільнити.

Розтлумачити, що п. 37 та третє речення п. 39 Договорів оренди землі від 7 вересня 2014р., укладених між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Племзавод «Михайлівка», передбачає припинення договору шляхом активного волевиявлення однієї із сторін.

Пункт 37 Договорів оренди землі від 7 вересня 2014р., укладених між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Племзавод «Михайлівка», трете речення п. 39 цих Договорів як таке, що суперечить порядку та виду волевиявлення і є самовиключним один до одного не виключає.

Розтлумачити, що абзац 2 п. 38 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. передбачає розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Друге речення п. 39 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. передбачає розірвання договору за рішенням суду.

Абзац 2 п. 38 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. друге речення п. 39 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. як таке, що суперечить порядку та виду волевиявлення і є самовиключним один до одного не виключає.

Розтлумачити, що перше, друге та третє речення п. 39 Договорів оренди землі від 17 вересня 2014р. не є самостійними умовами припинення та розірвання договору та самовиключними в частині застосування.

Повне рішення виготовлено 24.04.2023 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО