Дата документу 29.06.2023
Справа № 334/4928/23
Провадження № 2-н/334/735/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

29 червня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМПРЕСТИЖ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком з боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМПРЕСТИЖ» - Вербицька Ольга Олегівна звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь заявника заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.02.2022 року по 31.05.2023 року у сумі 6 821,30 гривень, а також судовий збір в розмірі 268,40 гривень.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Завдання наказного провадження зводяться до прискорення вирішення справ, предметом яких є вимоги, пов`язані зі стягненням з боржника грошових коштів.

До характерних ознак наказного провадження належать: документальність, тобто наявність письмових доказів, що підтверджують вимоги заявника, які є безспірними, спрощеність та відсутність цивільної процесуальної форми (без виклику та участі сторін).

Підставою для видачі судового наказу є вимога, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Вказане твердження ґрунтується на положеннях п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, яке передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

До заяви доданий Договір № 28/08/19 від 01.09.2019 року зі строком дії на один рік, тобто до 01.09.2020 (п. 28 Договору). Згідно п. 29 Договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, він вважається продовженим на один рік, тобто до 01.09.2021. Разом з тим, вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені за період з 01.02.2022 року по31.05.2023 року, тобто висунуті заявником поза межами дії вказаного договору.

Будь-якого іншого договору, чинного на час звернення з відповідною заявою до суду або доказів пролонгації Договору № 28/08/19 від 01.09.2019 року заявником не надано.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин строк дії договору сплив.

Будь-якого іншого договору, чинного на час звернення з відповідною заявою до суду або доказів пролонгації Договору № 28/08/19 від 01.09.2019 заявником не надано.

Таким чином, до заяви не додані докази, які б свідчили про безспірність вимог заявника.

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком на підтвердження отримання послуг ОСОБА_1 оплат не здійснювалось.

Суд зауважує про те, що частиною другою статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

До заяви про видачу судового наказу заявником не надано інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що свідчить акт про відсутність вкладень від 21.06.2023 року, а тому неможливо встановити чи належить належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної власності квартира АДРЕСА_1 , та яка частка, при цьому заявник просить стягнути з боржника заборгованість, нараховану за всю квартиру. Будь-яких доказів того, що саме боржник ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати відповідні внески (вартість наданих послуг з управління будинком), або зобов`язана сплачувати не пропорційно, а у повному обсязі, суду не надано.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яким роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 163, 165, 166, 260 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМПРЕСТИЖ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком з боржника ОСОБА_1 .

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІМПРЕСТИЖ», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Коломаренко К. А.