ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5055/21
Провадження № 2/210/70/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 червня 2023 року
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,
за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Митрошина С.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Прокуратура Дніпропетровської області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, -
В С Т А Н О В И В:
В серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду, та просив суд відшкодувати завдану йому моральну шкоду, стягнувши з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 930 000,00грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 50 000,00грн.
21 грудня 2014 року позивачу було надано доступ до матеріалів кримінального провадження та вручено обвинувальний акт. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовувався до нього з 18 грудня 2014 року по 27 січня 2016 року, а з 27 січня 2016 року по 14 грудня 2016 рік був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року, позивача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна. Запобіжний захід домашній арешт в залі судового засідання було змінено на тримання під вартою. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2014 року по 27 січня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року було скасовано та призначено новий судовий розгляд тому ж судді в іншому складі. Запобіжний захід тримання під вартою було продовжено до 22 березня 2017 року, який неодноразово був продовжений судом першої інстанції аж до 18 квітня 2019 року.

08 жовтня 2019 року прокурором прокуратури Довгинцівського району міста Кривого Рогу Ільницьким О.В. було вручено позивачу змінений обвинувальний акт за ч.2 ст.307 КК України. Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року позивача було виправдано у скоєнні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року, залишено без змін. Постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 січня 2021 року, вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, залишено без змін.

Позивач зазначив, що у зв`язку з незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду він в період з 24 листопада 2014 року по 11 березня 2020 року, тобто протягом чотирьох років трьох місяців і шістнадцяти днів безпідставно притягувався до кримінальної відповідальності, підозрювався та обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Відносно нього проводились негласні слідчі (розшукові) дії, проводився обшук його житла. Відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18 грудня 2014 року по 27 січня 2016 року та з 14 грудня 2016 року по день звільнення. У період з 27 січня 2016 року по 14 грудня 2016 року щодо нього було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. .

Вказані незаконні дії завдали позивачу значних моральних довгострокових страждань так і значну моральну шкоду, обсяг якої безмежний, яку позивач оцінює в 930 000,00 гривень.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Сарат Н.О. (а.с.57).

Ухвалою судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О. від 28 серпня 2021 року задоволено заявлений головуючою по справі суддею Сарат Н.О. самовідвід (а.с.59).

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Середньої Н.Г. (а.с.60).

Ухвалою судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Середньої Н.Г. від 13 вересня 2021 року задоволено заявлений головуючою по справі суддею Середньої Н.Г. самовідвід (а.с.62).

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Ткаченко С.В. (а.с.63).

Ухвалою судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В. від 23 вересня 2021 року задоволено заявлений головуючою по справі суддею Ткаченко С.В. самовідвід (а.с.65-66).

Відповідно до Розпорядження голови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В. від 28 вересня 2021 року «Про передачу справи на розгляд іншого суду», згідно вимог п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України, цивільну справу ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду направлено до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.69).

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. (а.с.71).

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. від 07 жовтня 2021 року вказану справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.72).

06 грудня 2021 року від Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника за довіреністю Черткової В., в якому представник відповідача зазначила, що в деліктних зобов`язаннях саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди її розмір, протиправність поведінки заподіювана відповідачем та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Крім того, посилаючись на вимоги ст.303 КПК України, представник відповідача вказала, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора в ухвалі слідчого судді під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування шкоди. Позивач не надав доказів, які б підтвердили факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру в наслідок незаконного перебування під слідством у кримінальному провадженні №0003108 від 24.11.2018 року.

Також представник відповідача стверджувала, що розмір мінімальної моральної шкоди, які підлягає відшкодуванню позивачу становить 378 000,00грн., заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону (а.с.89-101).

Ухвалою суду від 12 липня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду (а.с.137).

Присутній у судовому засіданні 19 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримали у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування зазначені у позові, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача Держави України, в особі Державної казначейської служби України в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив (а.с.85, 134, 151,164, 183, 195).

Представник третьої особи Прокуратура Дніпропетровської області у судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив (а.с.86, 119, 163, 179).

Представник третьої особи Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області у судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив (а.с.87, 135, 175).

Представник третьої особи Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення та розписками про отримання судових повісток, причини неявки суду не повідомив (а.с.117, 141, 150, 162).

У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку загально позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзиви на позовну заяву - не подав.

Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв`язку з цим, з огляду на належне повідомлення відповідача та третіх осіб по справі про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів.

Вислухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до витягу з кримінального провадження №0003108, 24 листопада 2014 року за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Довгинцівського РВ Криворізького МУ м Кривого Рогу Дніпропетровської області Пасічним І.О. відомості за попередньою правовою кваліфікацією ст. 307 ч.2 КК України,. В фабулі зазначено «24.11.2014 року до чергової частини Довгинцівського РВ КМУ від ст. о/у СБНОН Довгинцівського РВ КМУ Козинець О.В,надійшов рапорт про те, що у СБНОН Довгинцівського РВ КМУ перебуває справа оперативного обліку «Захист» від 13.11.2014 року заведена за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - збут особливо небезпечної наркотичної речовини опій, особою відомості якої не розголошуються в інтересах слідства.» (а.с.7).

Прокурором прокуратури Довгинцівського району м. Кривого Рогу Ільницьким О.В. 12 грудня 2014 року винесено Постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину №670Т, з тексту вказаної постанови вбачається, що вона стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-10).

12 грудня 2014 року прокурор прокуратури Довгинцівського району м. Кривого Рогу Ільницький О.В. звернувся до Голови Апеляційного суду Дніпропетровської області з клопотанням про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії (а.с.11-14).

19 грудня 2014 року слідчим слідчого відділу Довгинцівського РВ Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області капітаном поліції Пасічним І.О. було складено обвинувальний акт, який 21 січня 2015 року був затверджений прокурором прокуратури Довгинцівського району м. Кривого Рогу Ільницьким О.В., у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24 листопада 2014 року за №0003108, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а.с.15-16).

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна. Запобіжний захід домашній арешт в залі судового засідання було змінено на тримання під вартою. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2014 року по 27 січня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 14 грудня 2016 року (а.с.17-19).

Ухвалою колегії суддів палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року було скасовано та призначено новий судовий розгляд тому ж судді в іншому складі. Запобіжний захід тримання під вартою було продовжено до 22 березня 2017 року (а.с.20-22).

07 жовтня 2019 року прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 Ільницьким О.В. було складено змінений обвинувальний акт, погоджений 08 жовтня 2019 року заступником керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 Дубровською В.М., із зміною обсягу обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Обвинуваченою особою у вказаному кримінальному провадженні є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-24).

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України визнано невинуватим та виправдано в зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне провадження вчинено обвинуваченим (а.с.25-28).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу прокурора Ільницького О.В. залишено без задоволення, вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року залишено без змін (а.с.29-41).

Постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 січня 2021 року касаційну скаргу прокурорів залишено без задоволення, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року - без змін (а.с.42-46).

13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до начальника Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Прокуратури Дніпропетровської області, в якій росив визначити розмір моральної шкоди, що була завдана йому рішенням та діями органу досудового слідства та органів прокуратури, під час досудового розслідування, та судового розгляду яке проводилося в кримінальному провадженні №000318 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України (а.с.47-48, 50-51).

Листом вих.№22/1-4353-21 від 26.04.2021 року за підписом начальника управління підтримання публічного обвинувачення в суді Дніпропетровської обласної прокуратури Козинець А. роз`яснено ОСОБА_1 вимоги ст.ст.12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та рекомендовано звернутися до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів, для визначення розміру сум, які підлягають відшкодуванню (а.с.52).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і сподоби людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Чинним законодавством України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади). Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Пункт 2 частини другої статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засуджені незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосувань запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративно; стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідувань, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставі: справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральна шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розмір). менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування пі. слідством чи судом.

Тобто вказаним Законом передбачено, що розрахунковою величиною для визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом є мінімальний розмір заробітної плати.

Викладене дає підстави для висновку про те, що у випадках, коли меж відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантовано державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо не самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкістю вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престиж; ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані правові висновки наведені у Постанові Великої Палати Верховного Суду в 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № І4-342цс18).

Щодо списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Статтею 43 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) установлено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з пунктами 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Державна казначейська служба України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Державної казначейської служби України є; 1) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 2) реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Державна казначейська служба України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (пункт 4 Положення про Державну казначейську службу України).

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 7, частини другої статті 23 Бюджетного Кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 25 Бюджетного Кодексу України установлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органи (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 ( у редакції від 30 січня 2013 року) (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органу що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті зазначену мету.

За приписами статті 176 ЦК України, юридичні особи, створені державою, відповідають за зобов`язання держави.

Державна казначейська служба України не є відповідальною у справі, а представляє інтереси держави і шкода, завдана органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовується державою стягненням коштів з Державно бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку, Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України.

Покладаючи відшкодування завданої позивачці моральної шкоди на державу зобов`язує Державну казначейську службу України як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати ці кошти з відповідного казначейського рахунку, що відповідає визначеній законодавством процедурі.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивач відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у відповідності до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки відносно них закрито кримінальне провадження.

У даному випадку, як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні був скасований Апеляційним судом Дніпропетровської області, а в подальшому вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України визнано невинуватим та виправдано в зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне провадження вчинено обвинуваченим. Окрім того, до позивача були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою в період з 18 грудня 2014 року по 27 січня 2016 року, а згодом з 27 січня 2016 року по 14 грудня 2016 рік був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в період з 14 грудня 2016 року по 18 квітня 2019 року до ОСОБА_1 був повторно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, які фактично тривали більше 4 років.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Вирішуючи питання про можливість відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд враховує, що він дійсно довгий час перебував під слідством та судом, міг мати душевні переживання у зв`язку з цим, міг втратити нормальні життєві зв`язки у суспільстві, а отже йому слід присудити відповідне відшкодування.

Визначаючи конкретний розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом суд виходить з того, що позивач підозрювався у вчиненні тяжкого злочину, перебував під слідством та судом 5 років 3 місяці і 16 днів, результатом чого стало винесення вироку яким ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдана, протягом тривалого періоду позивач був вимушений регулярно приймати участі у слідчих діях та судових засіданнях, тривалий час позивач був незаконно позбавлений волі, а саме перебував під вартою 3 роки 4 місяці 11 днів та під цілодобовим домашнім арештом 9 місяців 17 днів, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя, сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для них стресові наслідки, він був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, що негативно вплинуло на звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання і переживання.

Проводячи розрахунок належного відшкодування, суд бере за основу період часу, починаючи з моменту обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України - 18 грудня 2014 року та дати винесення постанови Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 січня 2021 року, якою залишено без змін вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року.

Всього під слідством та судом позивач ОСОБА_1 перебував 5 років 3 місяців і 21 днів.

Таким чином, суд на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 вірно здійснив обрахунки строків його незаконного перебування під слідством і судом, що є підставою для відшкодування на його користь моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Як вже зазначалось, згідно ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

У пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18). У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, проте суд також має оцінити надані позивачем докази, визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Аналогічний висновок викладено також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» №2710-IХ, у 2023 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2020 року установлена у розмірі 6700 гривень.

Таким чином, враховуючи положення частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити із розміру мінімальної заробітної плати у сумі 6700грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину отриманих позивачем душевних страждань з приводу притягнення його до кримінальної відповідальності, обрання відносно позивача запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, та згодом цілодобового домашнього арешту, тривалість негативних наслідків, та змін у звичному укладі життя позивача. Суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача ОСОБА_1 має бути стягнуто 930 000,00грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору, суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

20 травня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Митрошиним Сергієм Вікторовичем було укладено Договір про надання правової допомоги. Пунктом 3 вказаного договору узгоджено, що вартість послуг, умови розрахунків визначені в Додатку 1, який є невід`ємною частиною цієї угоди (а.с.53).

Відповідно до Додатку до Договору від 20.05.2021р. розрахунок вартості правничої допомоги, що вже надана та що буде надаватись позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з підготовчими діями та судовим розглядом цивільної справи ОСОБА_1 до держави України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду: на вивчення та аналіз матеріалів кримінальної справи №211/476/15-к кримінальне провадження №0003108 від 24.11.2014 року адвокатом Митрошиним С.В. витрачено 8 годин; підготовка адвокатом Митрошиним С.В. витрачено 10 годин; безпосередня участь у судових засіданнях Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області адвокатом Митрошиним С.В. планується витратити 10 годин; вивчення та аналіз судової практики Верховного суду та ЕСПЛ з розгляду цивільних справ про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду витрачено 12 годин; надання позивачу ОСОБА_1 попередньої консультації по даній цивільній справі адвокатом Митрошиним С.В. витрачено 2 години; підготовка клопотань, заяв, заперечень адвокатом Митрошиним С.В. витрачено 8 годин. Позивач сплатив адвокату за надану правничу допомогу 50 000,00 грн. Фактична вартість наданої адвокатом Митрошиним С.В. правничої допомоги складає 1000,00 гривень за 1 годину (а.с.53 зворот).

Адвокатом Митрошиним С.В. 20 травня 2021 року складено квитанцію серії ААЗ №362886 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , вартість послуги - 50 000,00грн. (а.с.54).

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховує, що неспівмірність цих витрат відповідачем не спростовано, а тому вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), статті 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» №294-IХ, ст.ст.12,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст.23, 1166, 1167, 1173, 1176 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Прокуратура Дніпропетровської області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, - задовольнити.

Стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 930 000,00 гривень (дев`ятсот тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 гривень (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 21 червня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, - НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: держава Україна в особі Державної казначейської служби України, , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.№6;

- третя особа: Прокуратура Дніпропетровської області, місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.№38;

- третя особа: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд.№20а;

- третя особа: Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, місцезнаходження: 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, буд.№3.

Суддя: Н. Ю. Вікторович