Справа № 178/261/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2023 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Маринич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Криничанської селищної ради про позбавлення батьківських прав ,-

за участі начальниці Служби у справах дітей Криничанської селищної ради Кошак І.Л.

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що тривалий час піклується про свою онуку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 навчається в ліцеї м. Кривий Ріг за спеціальністю «повар-кондитер» на ІІ курсі. Вона до неї приїжджає та передає їй продукти харчування, зі своєї пенсії за віком купує ОСОБА_3 все необхідне ( у ОСОБА_3 є вади зору, і їй необхідно проходити обстеження та купувати окуляри). ОСОБА_3 проживає не в гуртожитку, а на квартирі, яку оплачує бабуся . Мати ОСОБА_3 отримує відповідні виплати соціальні (як мати одиначка), але жодних коштів не надає ОСОБА_3 .

На вихідні, коли є можливість, ОСОБА_3 приїздить саме до позивачки, а не до матері, ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 боїться свою матір.

Останній раз, коли ОСОБА_3 відвідувала свою матір, то це закінчилось слізьми та побиттям дитини. Так, ОСОБА_3 їй зателефонувала, що мати накинулася на неї, вона відразу викликала поліцію та звернулася до служби у справах дітей. Як виявилося, відповідачка спочатку словесно ображала ОСОБА_3 , а потім почала бити. Тому, вони з ОСОБА_3 зібрали всі необхідні документи та звернулися до служби у справах дітей Криничанської селищної ради за отриманням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав.

Службою у справах дітей Криничанської селищної ради розглянуто заяву неповнолітньої ОСОБА_3 , яка прохає позбавити батьківських прав свою матір - ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що вона не належно виконує свої батьківські обов`язки, перешкоджає у здобутті освіти, застосовую моральний та психологічний тиск на доньку.

Відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що бабуся дівчинки умисно налаштовує дитину проти неї і вона жодним чином не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, але часто хворіє і проходить лікування.

Начальниця Служби у справах дітей Криничанської селищної ради ОСОБА_5 суду показала, що дійсно було розглянуто звернення і надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Мати на комісію не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідала, пояснень не надавала.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що близько двох-трьох років проживав з ОСОБА_7 відносилася до доньки нормально, але могля сварити за то, що ОСОБА_3 багато часу приділяла телефону і інтернету, а не займалася навчанням. При ньому доньку не била і великих сварок не було.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони та свідків, суд встановив, що тривалий час позивачка піклується про свою онуку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 навчається в ліцеї м. Кривий Ріг за спеціальністю «повар-кондитер» на ІІ курсі. Позивачка приїздить та передає ОСОБА_3 продукти харчування, зі своєї пенсії за віком купує ОСОБА_3 все необхідне ( у ОСОБА_3 є вади зору, і їй необхідно проходити обстеження та купувати окуляри). ОСОБА_3 проживає не в гуртожитку, а на квартирі, яку оплачує бабуся . Мати ОСОБА_3 отримує відповідні виплати соціальні (як мати одиначка), але жодних коштів не надає ОСОБА_3 . На вихідні, коли є можливість, ОСОБА_3 приїздить саме до позивачки, а не до матері, ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 боїться свою матір.

Службою у справах дітей Криничанської селищної ради розглянуто заяву неповнолітньої ОСОБА_3 , яка прохає позбавити батьківських прав свою матір - ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що вона не належно виконує свої батьківські обов`язки, перешкоджає у здобутті освіти, застосовую моральний та психологічний тиск на доньку.

У висновку, зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 має на вихованні неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_8 записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження ОСОБА_3 від 05.01.2023 року №2.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12.01.2023 року, розглядалося дане питання, запрошувалася ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_1 .

Зі слів ОСОБА_3 , яка була присутня на комісії дівчинка повідомила, що мати, ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки, перешкоджає у здобутті освіти, не відпускає на навчання до м. Кривий Ріг, ображає та висловлюється нецензурною лайкою в сторону дівчинки, інколи погрожує що відправить до психіатричної лікарні, навіть може вдарити.

Мати ОСОБА_2 на комісію не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідає.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з приписами яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване зазначеним положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

Суд має встановити справедливий баланс між різними конкуруючими правами. Роблячи це, потрібно переконливо аргументувати свої рішення і забезпечити процесуальну справедливість усього процесу.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини та статті 150 СК України батьки несуть основну відповідальність щодо виховання та розвитку дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 СК України), - у тому числі позбавлення батьківських прав з підстав та у порядку, що визначені статтею 164 СК України.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

За ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачена адміністративна відповідальність (стаття 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13 жовтня 2021 року у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України; розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Saviny v. Ukraine» («Савіни проти України»), заява № 39948/06 зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази застосування до ОСОБА_2 заходів впливу у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків з боку органів Національної поліції, органів опіки та піклування, суду, у тому числі притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Ураховуючи викладене, і те, що в цій справі позивачкою не доведено необхідності застосування до відповідачки такої крайньої санкції як позбавлення батьківських прав (розриву кровного споріднення) та позитивного впливу від застосування цієї санкції на неповнолітню дитину, суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Криничанської селищної ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 28 червня 2023 року.

Суддя: В. В. Берелет

р