Справа № 191/134/22
Провадження № 2/191/55/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 квітня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Вехник С.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує, просять їх задовольнити. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи належним чином. На адресу суду повернуто поштовий конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне.
Правилами ст.12ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).
Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.03.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального приватного округу Кокосадзе Н.М. згідно умов договору ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 позику на суму 137 850.00 грн.. що в перерахунку на встановлений курс НБУ на дату підписання цього договору складає еквівалент 5000.00 (п`ять тисяч) доларів США, 1 долар США = 27,57 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві зазначену суму позики (яка повинна складати еквівалент 5000, 00 доларів США за курсом, встановленим НБУ на дату повернення грошових коштів) в строк не пізніше 19 червня 2021 року.
Згідно п.3 Договору позика є відсотковою: за кожен місяць користування грошовими коштами Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю 30 (тридцять) відсотків від зазначеної суми позики. За домовленістю сторін виплата процентів виплати за користування грошовими коштами здійснюється позичальником таким чином: відсотки за перший місяць користування грошовими коштами - не пізніше 19 квітня 2021 року; відсотки за другий місяць користування грошовими коштами не пізніше 19 травня 2021 року; відсотки за третій місяць користування грошовими коштами - не пізніше 19 червня 2021 року.
Відповідно до п.5 Договору, у випадку несвоєчасного повернення позики (строкового або дострокового) відповідач зобов`язується сплатити штраф у розмірі 5% від суми позики, зазначеної в п. 1 цього договору, за кожен день прострочення.
З урахуванням наведених вище обставин та положень ЦК України, умов укладеного між сторонами договору позики від 19.03.2021 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача наданих в позику коштів в сумі 137 850, 00 грн. , еквівалентно 5 000, 00 доларів США.
Також відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за кожен місяці користування грошовими коштами в сумі 124 065, 00 грн. При цьому, суд погоджується із відповідним розрахунком процентів, наведеним у позовній заяві.
Крім того, у пункті 5 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення позики (строкового або дострокового) позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 5% від суми позики, зазначеної в п.1 цього договору, за кожен день прострочення. Тому до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 1 178 617, 50 грн. При цьому суд погоджується із відповідним розрахунком штрафу, наведи ми у позовній заяві.
При вирішення вимог щодо стягнення інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виплати заборгованості суд дійшов наступного висновку.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
За умовами договору позики від 19 березня 2021 року сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання ОСОБА_3 у доларах США.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норма частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.
Оскільки предметом грошового зобов`язання за оспорюваним договором позики є грошові кошти, визначені у доларах США, відсотки за користування позикою позичальник мав сплачувати з розрахунку 30 відсотки від загальної суми позики, еквівалентної 5 000 дол. США, втрати від знецінення національної валюти відновлені шляхом застосування еквіваленту іноземної валюти за курсом, встановленим НБУ на час вирішення справи про стягнення боргу, то підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за несплату відсотків відсутні.
З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 19.03.2021 року в сумі 137 850, 00 грн.; відсотки в сумі 124 065, 00 грн.; штраф у сумі 1 178 617, 50 грн.; а всього стягнути кошти в сумі 1 440 532, 50 грн.
В задоволенні позовних вимог в части стягнення інфляційних втрат у сумі 3 887, 37 необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,202,207,525,534,627,629,638,1046,1047, 1048,1049,1050 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,13,43,44,76-81,141,223,258,259,263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимогиОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 заборгованість за Договором позики від 19.03.2021 року у розмірі 137 850 (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., відсотки за кожен місяць користування грошовими коштами у розмірі 124 065 (сто двадцять чотири тисячі шістдесят п`ять) грн. 00 коп.; штраф у розмірі 5% від суми позики за кожен день прострочення у розмірі 1 178 617 (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч шістсот сімнадцять) грн. 50 коп.; усього 1 440 532 (один мільйон чотириста сорок тисяч п`ятсот тридцять дві) грн. 50 коп..
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн.. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т. В. Прижигалінська