ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
25 травня 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Панченка О.О.,
Суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П.,
при секретарі Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Романченко Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романченко Олексій Михайлович до ОСОБА_2 , в інтересах якого діють адвокати Зеленський Станіслав Віталійович, Кузьміна Тетяна Григорівна, Вайленко Ганна Олександрівна про стягнення заборгованості за договором позики,-
08 липня 2019 року до Московського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романченко О.М. з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 200 000 грн. як заборгованість за договором позики від 01.02.2019р. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 605 грн. витрат зі сплати судового збору.
Позов мотивовано тим, що 01.02.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав, а позичальник прийняв грошові кошти у розмірі 1200 000 гривень. Відповідно до п. 4.1. договору позики ОСОБА_2 зобов`язався повернути позикодавцю позику у строк до 31.05.2019. В той же час, станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 не повернув кошти позивачу, одержані на підставі вищевказаного договору позики. Зважаючи на той факт, що ОСОБА_2 не повертає позивачу одержані на підставі вищевказаного договору позики кошти, вважає, що вони мають бути стягнуті з нього у судовому порядку (т1 а.с.1, 2).
Оскільки ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання з повернення позики для врегулювання даних правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 червня 2019 року було укладено інший договір позики, відповідно до якого було збільшено суму боргу ОСОБА_2 до 1350000,00 грн., а також було змінено дату повернення коштів та встановлено, що ОСОБА_2 віддаватиме вказані кошти у наступному порядку - по 112500,00 грн. в місяць у строк до 06 червня 2020 року.
14 грудня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Романченка О.М. про збільшення позовних вимог, в якій прохав: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1588 432,19 гривень як заборгованість за договором позики від 06.06.2019, з яких 1350 000,00 гривень сума основного боргу, 61 582,19 гривень, як три відсотки річних від простроченої суми та 176 850,00 гривень як сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Також прохав стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору (т.2 а.с.17-19).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романченко Олексій Михайлович до ОСОБА_3 , в інтересах якого діють адвокати Зеленський Станіслав Віталійович, Кузьміна Тетяна Григорівна про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 1588432 (один мільйон п`ятсот вісімдесят вісім тисяч чотириста тридцять дві гривні) 19 (дев`ятнадцять) копійок загальної заборгованості за договором позики від 06 червня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до ст.625, 1050 ЦКУкраїни боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Відповідно до Постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Короткий зміст постанови Полтавського апеляційного суду

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Романченка Олексія Михайловича - задоволено.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2022 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 496,20 грн.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Вайленко Ганни Олександрівни задоволено частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2022 року - скасовано. Постановлено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романченко Олексій Михайлович до ОСОБА_2 , в інтересах якого діють адвокати Зеленський Станіслав Віталійович, Кузьміна Тетяна Григорівна про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 1588432 (один мільйон п`ятсот вісімдесят вісім тисяч чотириста тридцять дві гривні) 19 (дев`ятнадцять) копійок загальної заборгованості за договором позики від 06 червня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень.

16 травня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - адвоката Романченко Олексія Михайловича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Згідно з вимогами статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Будучи належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви приходить до висновку про її задоволення.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, яка регламентує витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Встановлено, що 16 травня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - адвоката Романченко Олексія Михайловича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Відповідно до п.1 та п.3 додаткової угоди № 1 від 11 жовтня 2019 року до договору № 11/10-2019 від 11 жовтня 2019 року: Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в рамках цивільної справи № 643/10818/19 про стягнення заборгованості за договором позики; - сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п.1 даної додаткової угоди, у суді апеляційної інстанції становить 25 000 грн.

Таким чином, сторонами додаткової угоди № 1 від 11 жовтня 2019 року до договору про надання правової допомоги визначено фіксований розмір адвокатської винагороди.

Згідно з актом виконаних робіт № 2 до договору № 11/10-2019 від 11.10.2019 Адвокатське бюро надало Дейнезі О.В. правничу допомогу у Полтавському апеляційному суді при розгляді справи № 643/10818/19 про стягнення коштів, а саме:

-підготовлено апеляціну скаргу на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2022 у справі № 643/10818/19 - витрачено 1,5 год;

-підготовлено відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11.10.2022 у справі № 643/10818/19 - витрачено 2 год.;

-підготовлено заперечення проти клопотання ОСОБА_2 про доручення доказів - витрачено 1,5 год;

-підготовлено заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції - витрачено, 0,5 год.;

-взято участь у судовому засіданні Полтавського апеляційного суду 11.05.2023

-підготовлено заяву про ухвалення додаткового рішення - витрачено 1,5 год.

Згідно п.3 Сторони не мають претензій стосовно обсягу та якості надання Адвокатським бюро правничої допомоги Клієнту у суді апеляційної інстанції при розгляді справи № 643/10818/19.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Витрати на правничу допомогу позивача в суді апеляційної інстанції цілком пов`язані з розглядом справи, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, є неминучими (у зв`язку з виконанням умов договору про правничу допомогу), розмір яких є обґрунтованим та пропорційним предмету спору. Витрати відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 726/1142/22.

Представник позивача додав до матеріалів справи докази направлення учасникам справи клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу від 15.05.2023 року.

Водночас матеріали справи не містять доказів звернення відповідача з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу позивачу в суді апеляційної інстанції.

Висновок за результатами розгляду клопотання

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Романченко Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Романченко Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 25 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді: П.С. Абрамов

В.П. Пікуль