ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3551/23 Справа № 214/220/23 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/220/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» про визнання недійсним кредитного договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович,

на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року,

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лівицький О.М., звернувся до Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» (далі за текстом ТОВ «ФК «АРАГОН»), в якій, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», просить суд визнати наявність/відсутність права позивача бути учасником у кредитному договорі №7772985 від 21 липня 2021 року, укладеному між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ОСОБА_1 , визнати недійсним кредитний договір № 7772985 від 21 липня 2021 року, укладений між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 передана на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лівицький О.М., посилаючись порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. На думку заявника, висновки суду про те, що позивач не є споживачем послуг і на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» не обґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що внаслідок необґрунтованих висновків суд неправильно встановив територіальну підсудність справи. Суд мав врахувати право споживча на пред`явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи. Відтак, позивач, як споживач фінансових послуг, визначивши на власний розсуд місце пред`явлення позову у цивільній справі про захист прав споживачів, пов`язаних з укладенням кредитного договору, а саме пред`явивши позов за місцем проживання, скористався своїм правом, передбаченим ст. 28 ЦПК України.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Передаючи справу за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», і це, як наслідок, унеможливлює застосування до даної позовної заяви ч. 5 ст. 28 ЦПК України щодо визначеності підсудності.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Згідно ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються до суду за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ст. 1 Закону № 1023-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з наданням кредитних послуг; ОСОБА_1 є споживачем таких послуг, отже, відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, вибрав підсудність за зареєстрованим місцем свого проживання з урахуванням статусу споживача, який він набув у зв`язку із укладенням договору і на захист порушених прав під час укладання якого подано цей позов.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позов поданий ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації та відноситься до територіальної підсудності Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області, а судом першої інстанції без врахуванням обставин, що мали значення, передано справу на розгляд іншому суду з порушенням правил альтернативної підсудності.

Право обирати суд, до якого подавати такий позов у разі наявності альтернативної підсудності законодавцем надано саме позивачу.

Зазначені обставини та норми права судом враховані не були, що призвело до помилкового висновку про непідсудність справи Саксаганському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та передачу її за підсудністю за місцезнаходженням відповідача до іншого суду.

Крім того, ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва, оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повний текст постанови складено 23 травня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста