Справа № 352/1071/17
Провадження № 22-ц/4808/327/23
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.

за участю представника апелянта адвоката Шургот О.В.,

представників позивача адвоката Чугунова М.В., адвоката Ридая Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Шургот Оксани Василівни на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Хоминець М.М. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, відділу державної реєстрації Тисменицької РДА, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки до земель запасу,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ТОВ «Карпатська нафтова компанія» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Тисменицького районного відділу центру державного земельного кадастру, реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки до земель запасу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 березня 2007 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» уклали договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка АДРЕСА_1 , який посвідчено ОСОБА_4 , нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № Д0338. Відповідно до зазначеного договору товариство набуло права власності на групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , проданих з аукціону. Даний об`єкт 03 червня 2014 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 58.

На підставі протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 03 червня 2008 року товариство отримало попереднє погодження містобудівного обґрунтування щодо виділення земельної ділянки площею 7,5 га під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі інвентаризаційних об`єктів. При розробці ФОП ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі виявлено можливість оформлення товариством своїх прав лише на земельну ділянку орієнтовною площею 1,05 га (0,85 га + 0,20 га), що розташована в урочищі «Горішній помірок». У зв`язку із цим встановлено, що згідно розпорядження Тисменицької РДА від 05 травня 2011 року № 227 (зі змінами, внесеними розпорядженням № 390 від 07 липня 2011 року) надано дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради за межами населеного пункту в урочищі «Горішній помірок». Крім того, розпорядженням № 398 від 07 липня 2011 року Тисменицької РДА затверджено проект землеустрою та передано відповідачу у власність зазначену ділянку. На підставі цього розпорядження 22 серпня 2011 року останньому видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:044:1101, яку у подальшому ОСОБА_3 розділив на п`ять окремих земельних ділянок та відповідно отримав п`ять державних актів на право власності на земельну ділянку.

Вважаючи, що Тисменицька РДА Івано-Франківської області незаконно передала ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 1,4414 га на території Драгомирчанської сільської ради за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Горішній помірок», а останній незаконно набув право власності на неї, товариство звернулося до суду із вимогами про скасування зазначених розпоряджень РДА та виданих на їх підставі державних актів.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 352/1246/15-ц задоволено позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія» та визнано недійсними вказані розпорядження Тисменицької РДА № 227 від 05 травня 2011 року, № 390 від 07 липня 2011 року, № 398 від 07 липня 2011 року, а також визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_3 Тисменицькою РДА.

При цьому, під час розгляду вказаної цивільної справи позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 розділені ним земельні ділянки відчужив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 20 грудня 2012 року.

Позивач вважає, що договори купівлі-продажу земельних ділянок від 20 грудня 2012 року, укладені між відповідачами суперечать нормам чинного законодавства, а тому відповідно до статті 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними, водночас, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті на їх підставі, підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, ТОВ «Карпатська нафтова компанія» просило: 1) поновити пропущений строк для подання даного позову; 2) усунути перешкоди у користуванні ТОВ «Карпатська нафтова компанія» земельною ділянкою розміром 7,5 га шляхом визнання недійсними наступних договорів купівлі-продажу: - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6141; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 6131; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 6146; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 6136; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 6126; 3) скасувати наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: - індексний номер 23077632 від 23.07.2015 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером :04:044:1109 за ОСОБА_1 ; - індексний номер 23093561 від 23.07.2015 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером :04:044:1110 за ОСОБА_1 ; 4) скасувати державну реєстрацію права власності наступних земельних ділянок: - на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером :04:044:1109, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ; - на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1112, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2 ; - на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером :04:044:1110, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ; - на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1111, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2 ; - на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:044:1113, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2 ; 5) повернути земельну ділянку площею 7,5 га до земель запасу сільській раді с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с. 1-6, том 1).

Ухвалами Тисменицькою районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2017 року замінено первісного відповідача - реєстраційну службу Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, належним відповідачем, яким є відділ державної реєстрації Тисменицької РДА Івано-Франківської області та залучено до участі у справі Драгомирчанську сільську раду Тисменицького району Івано-Франківської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (а.с. 71-72, том 1).

Ухвалою Тисменицькою районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2017 року замінено первісного відповідача - Тисменицький районний відділ центру державного земельного кадастру, належним відповідачем, яким є Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (а.с. 86-87, том 1).

Ухвалою Тисменицькою районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2021 року залучено до участі в справі правонаступника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яким є Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області (а.с. 89-91, том 2).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2022 року позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія» задоволено частково.

Визнано недійсними:

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І. та зареєстрований у реєстрі за № 6141, щодо земельної ділянки площею 0,6313 га з кадастровим номером :04:044:1109, яка розташована в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І. та зареєстрований у реєстрі за № 6131, щодо земельної ділянки площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1112, яка розташована в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І. та зареєстрований у реєстрі за № 6146, щодо земельної ділянки площею 0,5144 га з кадастровим номером :04:044:1110, яка розташована в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І. та зареєстрований у реєстрі за № 6136, щодо земельної ділянки площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1111, яка розташована в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І. та зареєстрований у реєстрі за № 6126, щодо земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:044:1113, яка розташована в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області;

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- індексний номер 23077632 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером :04:044:1109 за ОСОБА_1 ;

- індексний номер 23093561 від 23 липня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером :04:044:1110 за ОСОБА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності:

- на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером :04:044:1109, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ;

- на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1112, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2 ;

- на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером :04:044:1110, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_1 ;

- на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1111, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2 ;

- на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:044:1113, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2 .

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Карпатська нафтова компанія», , 9600 грн судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Карпатська нафтова компанія», , 9600 грн судових витрат (а.с. 51-69, том 3).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шургот О.В. на рішення суду в частині задоволення позовних вимог відносно ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Зокрема, представник апелянта зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що позивач не набув прав на земельну ділянку площею 7,5 га, а тому таке право не може підлягати захисту. Так, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що регіональному відділенню Фонду державного майна по Івано-Франківській області, яке відчужило позивачу групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка, спірна земельна ділянка під вказаними об`єктами у власність чи користування не надавалася, з огляду на це висновок суду, що право на земельну ділянку площею 7,5 га перейшло до товариства, у зв`язку з набуттям ним права власності на групу інвентарних об`єктів, не має жодного правового підґрунтя, оскільки у попереднього власника таке право не виникло.

При цьому, представник апелянта звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування викуплених складів ТОВ «Карпатська нафтова компанія», що розташована на території Драгомирчанської сільської ради за межами населеного пункту с.Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, виготовлений ТОВ «ВААР» у 2011 році лише на площу 2,3525 га із доказами формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Зазначене свідчить про те, що земельної ділянки площею 2,3525 га достатньо для обслуговування інвентарних об`єктів, придбаних позивачем.

Водночас, жодного рішення органу місцевого самоврядування ні на надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ні на його затвердження щодо земельної ділянки площею 7,5 га позивач не подав. Ба більше, товариство навіть не зверталося до органу місцевого самоврядування із заявою про намір отримати ділянку площею 7,5 га у своє користування чи у власність. Сама ділянка не формувалася, її межі ніким і нічим не встановлювалися, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про захист права товариства, яке ще не виникло.

Задоволення даного позову, на думку представника апелянта, жодним чином не відновить права позивача, оскільки при скасуванні державної реєстрації права власності на земельні ділянки, земля набуде статусу комунальної та може бути передана будь-якій фізичній чи юридичній особі, оскільки на спірній земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти нерухомості.

Також представник апелянта вказує на те, що судом першої інстанції не зазначено жодних правових підстав, які визначені законом для визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними, а також не враховано актуальну судову практику про те, що підстави для недійсності правочину мають існувати на момент його вчинення, а визнання недійсним державного акта не є автоматичною підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу. Оскільки на момент укладення спірних договорів купівлі-продажу підстав для визнання їх недійсними не існувало, висновок суду першої інстанції в цій частині є помилковим.

Представник апелянта також вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про скасування державної реєстрації права власності, оскільки для відновлення порушених, на думку позивача, прав достатньо рішення про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, так як державна реєстрація не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності.

Крім того, вказує, що вважаючи позовні вимоги ТОВ «Карпатська нафтова компанія» обґрунтованими, суд першої інстанції у будь-якому випадку повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог товариства у зв`язку із спливом строку позовної давності, що є окремою підставою для такої відмови. Вважає, що відхилення судом першої інстанції заяви про застосування наслідків спливу позовної давності суперечить фактичним обставинам справи та спричинене неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, позивач дізнався про порушення свого права ще в 2011 році, а позов у даній справі пред`явив лише 26 червня 2017 року, що свідчить про неправильність застосування судом норми, яка регулює питання про визначення початку перебігу позовної давності.

На підставі викладеного, представник апелянта просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній нею частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до ОСОБА_1 (а.с. 73-92, том 3).

Директор ТОВ «Карпатська нафтова компанія» Фатула Т.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з повним та об`єктивним дослідженням обставин, що мають значення для справи, та дотриманням норм матеріального і процесуального права. Просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що представник апелянта ігнорує наявність преюдиційних судових справ № 352/1243/15-ц, № 352/1245/15-ц та № 352/1246/15-ц, а тому помилково вважає, що товариство не довело наявність права користування земельною ділянкою, її розмір та перетин із земельними ділянками відповідачів, а також наявність порушеного права.

Крім того вказує на те, що представник апелянта безпідставно вважає, що спірні договори не могли бути визнані недійсними судом першої інстанції. Оскільки договори порушують право користування ТОВ «Карпатська нафтова компанія» земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання їх недійсними. Крім того, суд першої інстанції правильно задоволив вимоги й про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки за відповідачами, так як заявлення вказаних вимог свідчить про правильність способу захисту порушених прав.

Твердження представника апелянта про те, що товариством пропущено строк позовної давності, на думку представника позивача, не відповідають дійсності і не узгоджуються із матеріалами справи, а тому правильно не взяті судом до уваги (а.с. 126-131, том 3).

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Начальник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Капусняк М.М. подав пояснення по справі, в яких просить суд апеляційної інстанції врахувати той факт, що до Головного управління позивачем не було заявлено жодної позовної вимоги, а отже, таке не може бути належним відповідачем у даній справі (а.с. 105-108, том 3).

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2022 року оскаржується лише в частині позовних вимог відносно ОСОБА_1 , які задоволено судом, а тому, відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, переглядається лише в цій частині.

У судовому засіданні представник апелянта - адвокат Шургот О.В. вимоги скарги підтримала, просила такі задоволити.

Представники позивача ТОВ «Карпатська нафтова компанія» - адвокат Чугунов М.В. та адвокат Ридай Н.В. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що ТОВ «Карпатська нафтова компанія» 23 березня 2007 року набуло право власності на групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області.

В подальшому, товариство зареєструвало право власності на нерухоме майно за вказаним правочином у Реєстрі прав власності на нерухоме майно під реєстраційним номером 9640840 та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58 у 2014 році.

На підставі протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації від 03 червня 2008 року ТОВ «Карпатська нафтова компанія» отримало попереднє погодження містобудівного обґрунтування по виділенню земельної ділянки площею 7,5 га під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі викупленого колишнього військового містечка в південній частині с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області.

У травні 2015 року при розробці ФОП ОСОБА_5 проекту землеустрою цієї земельної ділянки було виявлено, що з виділених 7,5 га землі ТОВ «Карпатська нафтова компанія» може оформити свої права лише на земельну ділянку орієнтовною площею 1,05 га для обслуговування викупленого нежитлового приміщення військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , що знаходиться в урочищі «Горішній помірок».

Розпорядженням № 227 від 05 травня 2011 року Тисменицька РДА Івано-Франківської області надала дозвіл відповідачу ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани в урочищі «Забереж».

Розпорядженням № 390 від 07 липня 2011 року Тисменицька РДА Івано-Франківської області внесла зміни до розпорядження від 05 травня 2011 року № 227, зокрема, надала дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами с. Драгомирчани в урочищі «Горішній помірок».

Цього ж дня Тисменицька РДА Івано-Франківської області розпорядженням № 398 затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Горішній помірок» на території Драгомирчанської сільської ради ОСОБА_3 , передала у власність останньому вказану земельну ділянку з виданням державного акту на право власності на земельну ділянку.

22 серпня 2011 року він отримав державний акт серії ЯП № 409533 на право власності на земельну ділянку площею 1,4414 га з кадастровим номером :04:044:1101, яку в подальшому розділив на п`ять окремих земельних ділянок для ведення ОСГ, на які 19 жовтня 2012 року отримав державні акти, а саме: серії ЯМ № 658798 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1112; серії ЯМ № 658796 на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером :04:044:1110; серії ЯМ № 658795 на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером :04:044:1109; серії ЯМ № 658797 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером :04:044:1111; серії ЯМ № 655788 на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:044:1113.

20 та 25 грудня 2012 року ОСОБА_3 відчужив зазначені земельні ділянки, шляхом укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Судом встановлено також, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року у справі № 352/1246/15-ц, яке залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 02 липня 2020 року визнано недійсними: розпорядження Тисменицької РДА № 227 від 05 травня 2011 року «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_3 », № 390 від 07 липня 2011 року «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року № 227», № 398 від 07 липня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 », а також державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району: серії ЯП №409533 , площею 1,4414 га, кадастровий номер :04:044:1101, виданий Тисменицькою РДА 22 серпня 2011 року; серії ЯМ № 658798, площею 0,0979 га, кадастровий номер :04:044:1112; серії ЯМ № 658796, площею 0,5144 га, кадастровий номер :04:044:1110; серії ЯМ № 658795, площею 0,6313 га, кадастровий номер :04:044:1109; серії ЯМ № 658797, площею 0,0979 га, кадастровий номер :04:044:1111; серії ЯМ № 655788, площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:044:1113, видані Тисменицькою РДА 19 жовтня 2012 року.

Вказаними рішеннями підтверджено відсутність правової підстави у відчужувача на продаж земельних ділянок і такі обставини не підлягають доказуванню відповідно до вимог статті 82 ЦПК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Карпатська нафтова компанія», суд першої інстанції виходив із того, що набувши право власності на групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , товариство також набуло право на земельну ділянку, на якій вони розміщені, що відповідає загальному принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

При цьому суд встановив, що земельна ділянка, яка є предметом спору, належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ЯП № 409533 на право власності на земельну ділянку площею 1,4414 га. В подальшому, він розділив цю земельну ділянку на п`ять окремих земельних ділянок та отримав п`ять державних актів.

Разом з тим, рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року, що набрало законної сили, вказані державні акти та розпорядження Тисменицької РДА, на підставі яких було видано державні акти, визнано недійсними.

За таких обставин, встановивши, що за оспорюваними договорами купівлі-продажу ОСОБА_3 відчужив земельні ділянки, набуті ним на підставі державних актів, які визнані недійсними в судовому порядку, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність таких правочинів положенням статті 203 ЦК України, що є правовою підставою для визнання їх недійсними в порядку статті 215 ЦК України.

У задоволенні вимоги про повернення спірної земельної ділянки до земель запасу Драгомирчанській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, правонаступником якої є Івано-Франківська міська рада, суд першої інстанції відмовив, з огляду на те, що остання залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, відповідної вимоги не заявляла.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 328 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України, у редакції від 13 січня 2007 року, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу від 23 березня 2007 року групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія», при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Отже, чинне на час укладення вказаного договору земельне та цивільне законодавство не передбачало автоматичного переходу права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості. За умов, визначених у вказаній статті, для отримання права власності на земельну ділянку необхідно було укласти договір, і право користування земельною ділянкою має посвідчуватися договором оренди.

Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України.

Верховний Суд при розгляді справи у подібних правовідносинах щодо інших договорів за позовом ТОВ «Карпатська нафтова компанія» (справа № 352/995/17) вказав на те, що передбачений законодавцем принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди не знаходить належного втілення у нормах, які регулюють перехід прав на земельну ділянку при переході права власності на споруду, яка на ній розташована, коли такий об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування, зокрема, щодо об`єктів нерухомості, які мають режим військового майна.

Тобто особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

Враховуючи, що ТОВ «Карпатська нафтова компанія» набуло право власності на об`єкт нерухомості, у товариства водночас виникло право вимоги оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти нерухомості.

При цьому Верховний Суд у вказаній справі погодився із необхідністю застосування такого способу захисту порушеного права позивача як визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України).

Частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вказані норми, Верховний Суд дійшов висновку, що відчуження земельних ділянок, набутих їх власником на підставі державних актів, які визнані недійсними в судовому порядку свідчить про невідповідність таких угод положенням статті 203 ЦК України і є правовою підставою для визнання угод недійсними.

За таких обставин, враховуючи висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання оспорюваних договорів недійсними.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Частиною першою статті 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (частина друга статті 182 ЦК України).

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта статті 182 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час звернення ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до суду) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майн.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) визначено, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 02 липня 2019 року у справі № 48/340).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) вказала, що рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що для реального захисту та відновлення порушених прав позивача, необхідно, окрім визнання оспорюваних договорів недійсними, також скасувати рішення про державну реєстрацію та державну реєстрацію на спірні земельні ділянки, зокрема, за ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції в частині набуття позивачем права на спірну земельну ділянку колегія суддів відхиляє, оскільки набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, товариство набуло право вимагати оформлення права на земельну ділянку, на якій ці об`єкти розташовані. При цьому факт розміщення майна (групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 ), яке позивач придбав у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, на земельній ділянці, яку набув у власність ОСОБА_1 , встановлено судами у справі № 352/1246/15-ц на підставі проведених експертних досліджень. Рішення суду набрало законної сили і встановлені в ньому обставини мають преюдиційне значення для цієї справи.

Доводи щодо неврахування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення правових позицій, висловлених Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 та Касаційним господарським судом у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 904/2981/20 є помилковими, оскільки висновки у вказаних справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, а тому підстави для врахування таких правових позицій відсутні.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не навів жодних правових підстав для визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними. Так, в оскаржуваному рішенні, встановивши, що спірні земельні ділянки, набуті апелянтом за договором купівлі-продажу на підставі державних актів, які в судовому порядку визнані недійсними, суд правомірно констатував невідповідність таких правочинів положенням статті 203 ЦК України та, як наслідок, на підставі статті 215 ЦК України, визнання їх недійсними.

Доводи представника апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із цим позовом є безпідставними, оскільки про порушення своїх прав останньому стало відомо у травні 2015 року при розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) та під час розгляду справи № 352/1246/15-ц ( провадження відкрито 19.06.2015р. та 03.10.2016 року ухвалено рішення), а із позовом товариство звернулося у червні 2017 року, тобто, в межах строку позовної давності. Доводи апелянта про те, що позивач подавав заявку на отримання ділянки площею тільки 2,3525 га у 2010 році, самі по собі не спростовують наведені обставини, а ті обставини, на які посилається позивач, апелянт не спростовує. Також, враховуючи специфіку оформлення прав на землю третьою особою, що передбачає коло самостійних юридичних дій, позивач об`єктивно не міг володіти такою інформацією до часу, коли дізнався про накладення вже оформлених відповідачем земельних ділянок, на ділянку, на яку претендував позивач.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційний суд уважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шургот О.В. необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шургот Оксани Василівни залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2022 року в оскаржуваній частині щодо вирішення позовних вимог ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.В. Бойчук