Справа № 558/97/23
номер провадження 2/558/62/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року смт Демидівка

Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі:

одноособово суддя Олексюк А.О.,

секретар судового засідання Хом`як О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (далі ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна") звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 86 562,35 грн , а також судові витрати у розмірі 2 684,00 грн та 8 000,00 грн витрат на правову допомогу.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 24 серпня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаціної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір № 4667983 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна". Згідно умов кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту (23.09.2021). ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

-у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

23.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3 кредитного договору, кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Надалі відповідачка оплати за кредитним договором не здійснювала.

Пп. 3 п. 5.1 кредитного договору передбачено, що TOB «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25 травня 2022 року між TOB «Авентус Україна», як клієнтом, та TOB «ФК «Фінтраст Україна", як фактором, було укладено договір факторингу № 25-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором TOB «Авентус Україна" повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту, яка була зазначена при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Відповідачкою заборгованість по кредитному договору перед позивачем не сплачена.

Позивачу Національним банком України було видано ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і надання послуг факторингу. В зв`язку з чим, позивач має право на укладення договору факторингу та є новим кредитором відповідача за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу, позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження TOB «Авентус Україна" (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (TOB «Авентус Україна") до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Позивач зазначив, що після придбання права вимоги до відповідачки, позивач не здійснював додаткових нapaxyвaнь (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором.

Оскільки відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість за кредитним договором, тому позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Представник позивача ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи не з`явилася. Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Мушкеєв В. В. позовні вимоги визнав частково в частині стягнення з ОСОБА_1 42 636,85 грн. В решті позовні вимоги вважає безпідставними.

Представник відповідачки вважає, що позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

В той же час, в позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за період, який виходить за межі строку кредитування, що суперечить ст. 1048 ЦК України.

Зокрема: 24.08.2021 року між ТзОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір відповідно до умов якого було надано кредит строком користування 30 днів в розмірі 20 000, 00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90% в день.

Відповідно сума процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором від 24 серпня 2021 року у межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів становить 11400,00 грн, а саме: 20 000,00 грн * 1,90% *30 днів = 11400,00 грн.

У позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_1 проценти в сумі 46 500 грн (тобто за період 120 днів, який виходить за межі строку кредитування), що суперечить ст. 1048 ЦК України.

Отже, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 24 серпня 2021 року становить 31 400,00 грн, а саме 20 000,00 грн (тіло кредиту) + 11400,00 грн (проценти за строк кредитування) = 31 400 грн.

Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог в контексті положень ст. 625 ЦК України. Позивач зазначає, що відповідно до розрахунку, відповідачка повинна сплатити на користь позивача суму індексації в розмірі 18 433,60 грн та санкцію в розмірі 3% річних, що становить 2 528,75 грн. Разом з тим при здійсненні розрахунку індексу інфляції та 3 % річних позивачем проігноровані положення закону щодо строку. Оскільки, враховуючи 30-денний строк кредитування, який розпочався 24 серпня 2021 року та закінчився 20 вересня 2021 року, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості в розмірі 31 400 грн.

Відповідно до розрахунку позивача період нарахування індексації з 01.01.2022 року по 28.02.2023 року, а для 3-х відсотків з 19.12.2021 року по 06.04.2023 року. Таким чином, при здійсненні розрахунку за визначений позивачем період правильним є застосування бази нарахування в розмірі 31 400 грн.

Відповідно сума нарахованого індексу інфляції становить 9 887,08 грн та 3 % річних 1 349,77 грн.

Разом сума, яка підлягає стягненню становить 42 636,85 грн.

Представник відповідачки, також просить повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, оскільки відповідачка визнала частково позов в розмірі 42 636,85 грн.

В решті позовних вимог представник відповідачки просить відмовити.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Представник відповідачки вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем, а саме 8 000, 00 грн є завищеним, просить зменшити суму витрат на правову допомогу до 1000 грн.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов до наступного висновку.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи.

Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 22 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судом не вживались заходи забезпечення позову, зупинення та поновлення провадження по справі.

Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розділу підпуктів 5.1.1.18 та 5.11.1.19 пункту 5.11.1 розділу 5.11 правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" передбачено порядок укладення кредитного договору з споживачами в електронній формі через ІТС товариства (алгоритм). /а. с. 7-10/.

24 серпня 2021 року між Товариством "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4667983, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20 000,00 грн строком на 30 днів. Кошти кредиту надавались Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Кредит надавався зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90 % в день. /а. с. 11 13/.

В судовому засіданні досліджено договір факторингу № 25-05/2022, укладений 25 травня 2022 року між ТЗОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" та ТзОВ "Авентус Україна". Предметом даного договору є те, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. /а. с. 17-18/.

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників, підписаного сторонами договору факторингу, фактор ТзоВ "Фінансова компанія" "Фінтраст Україна" стало кредитором по відношенню до боржників відносно заборгованості та набуло права вимоги. Акт прийому передачі підписаний сторонами та скріплений печатками. /а. с. 19-24/.

Отже, відповідно до договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022 до ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" перейшло право вимоги за кредитним договором 4667983 від 24.08.2021 року.

Відповідачку ОСОБА_1 було повідомлено про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ "Авентус Україна" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" шляхом надіслання повідомлення на електронну адресу. /а. с. 25/

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, первісний кредитор нараховує відостки за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору; у межах нового кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору у межах нового кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Строк кредиту відповідно до п. 1.4. кредитного договору становить 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.

Відповідно до п. 4.3.1 кредитного договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2 4.2.4 договору. Отже в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п. 4.3.2. споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах пердбачених в пп. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулось продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. договору.

В судовому засіданні встанолено, що заборгованість за кредитним договором в сумі 65 000, 00 грн розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ "Авентус Україна".

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язується повернути позику у строк та в порядок, що встановлені кредитом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 4667983 від 24.08.2021 року становить 65 000 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 20 000 грн; заборгованість за несплаченими процентами становить 45 600 грн, а також сума інфляційних витрат 18 433, 60 грн та сума 3% річних 2528,75, всього 86 562,35 грн. Відсотки по договору нараховувалися в межах строку дії договору кредиту з урахуванням автопролонгації строку користування кредитом за ініціативою кредитора. Пролонгації договору за ініціативою споживача ОСОБА_1 не проводилося. Також відповідачка по справі жодного разу не проводила проплати за кредитом та нарахованим процентам. Судом також встановлено, що позивачем нарахування в силу ч.2 ст. 625 ЦК України проводилися після спливу 120 днів, тобто строку кредитування продовженого відповідно до п. 4.3 Кредитного договору ( 30 днів строк договору + 90 днів строк автопролонгації в силу п.4.3 договору).

Тому, враховуючи що відповідачка ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не погасила, кредитний договір залишається невиконаним, суд дійшов висновку, що позивачем правильно нарахована сума заборгованості за даним кредитним договором в силу умов кредитного договору та відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а отже позов підлягає до задоволенню повністю.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст. ст. 203, 205, 207, 514, 516, 526, 527, 530, 625, 627, 638, 639, 1049, 1054, 1055, 1077, 1078 Цивільного кодексу України та ст. ст. 1, 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими.

Позивачем понесені судові витрати, що становлять 2684, 00 гривні судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви (а. с. 37) та 8000 грн витрат на правову допомогу /а. с. 32-36/.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача понесені витрати позивача по сплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволено повністю.

Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено.

Щодо стягнення судових витрат у справі у розмірі 8000 грн, понесених позивачем на правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію складності справи, реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зі змісту ст. ст. 137, 141 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Представником позивача в обгрунтування витрат на правничу допомогу надано суду документи, зокрема : договір про надання правої допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 /а. с. 31/; звіт про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 /а. с. 32/; рахунок на оплату по замовленню № 144/28/02 від 28.02.2023 /а.с. 33/; а також платіжне доручення № 342 від 28 лютого 2023 року про перерахунок коштів в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень на рахунок одержувача адвоката Крюкової М. В., представника позивачки у справі ( а. с. 34).

Представник відповідачки адвокат Мушкеєв В. В. просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, що підлягає до стягнення з відповідачки та оцінює їх в розмірі 1000 грн з врахуванням подання заяви про часткове визнання позову.

Суд, з врахуванням доказів наданих представником позивача щодо обгрунтування розміру та фактичних витрат на правничу допомогу адвоката, враховуючи те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 8000 грн витрат на правничу допомогу. Разом з тим, суд враховує складність справи, ціну позову, кількість процесуальних документів підготовлених представником позивача та поданих до суду. Суд вважає, що розмір витрат є обгрунтованим та реальним та відповідає критерію розумності їхнього розміру. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд не вбачає і вони не наведені стороною відповідача та не підтверджені належними доказами.

Крім того, представник відповідачки адвокат Мушкеєв В. В. просить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, мотивуючи дану вимогу визнанням позову частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 42 636,85 грн.

Частина 1 статті 142 ЦПК України передбачає підстави за яких позивачу з державного бюджету може бути повернуто 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а саме у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Відповідачкою ОСОБА_1 позов визнано частково. Нормами ч. 1 ст. 142 ЦПК України не передбачено, що саме при частковому визнанні позову, позивачу повертається з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1054 Цивільного кодексу України ст.ст. 12, 137, 141, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (адреса: вулиця Загородня, 15, оф. 118/2 , м Київ, 03150, ) заборгованість за кредитним договором № 4667983 від 24.08.2021 року в розмірі 86 562 (вісімдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 35 копійок, 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок сплаченого судого збору та 8 ( вісім) тисяч витрат на правничу допомогу.

Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не була вручене в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне провадження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Алла ОЛЕКСЮК

Повний текст рішення виготовлено 26.06.2023 року