У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Саксаганський районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Малаховської І.Б.,

За участю секретаря судового засідання Верьовки В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управляння забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси), ,-

Встановив:

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання бездіяльності відділу примусового рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у миколаївській області Південного-Міжрегіонального Управлення Міністерства юстиції ( м. Одеса) щодо нездійснення дій для завершення виконавчого провадження неправомірною та зобов`язати виконати виконавчі дії та завершити виконавче провадження № 63505352.

Учасники судового засідання до зали судового засідання не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Згідно вимогами частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Як вбачається зі скарги, оскаржувані дії державного виконавця стосуються примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною 1 статтею 742 МК України..

Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, МК України, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення.

Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Водночас відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів),дій чи бездіяльності, крім випадків,коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 287 КАС України, передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. У частині першій цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки у справі, яка розглядається, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Відділу примусового виконання рішень у миколаївській області Південного-Міжрегіонального Управлення Міністерства юстиції ( м. Одеса) у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, МК України, а не за наслідками розгляду цивільної справи, що передбачає про неможливість її розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вищезазначені твердження узгоджуються з правова позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справах № 757/62025/17-ц

Таким чином скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у миколаївській області Південного-Міжрегіонального Управлення Міністерства юстиції ( м. Одеса), не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися адміністративним судом.

Відповідно до п.1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

За таких обставин суд доходить висновку про закриття провадження у цивільній справі по скарзі ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управляння забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси),

Керуючись ст. ст.3,186,447-450,449 ЦПК України, -

Ухвалив:

Провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управляння забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси) закрити.

Роз`яснити особі, що подала скаргу ОСОБА_1 право на звернення за правилами адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Б. Малаховська