Ухвала

06 липня 2023 року

м. Київ

справа № 461/2760/22

провадження № 61-9996ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Львівської митниці, Державної казначейської служби України з позовом, у якому просив стягнути на свою користь з державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Львівської митниці, 400 000 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року

позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету

України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено. Апеляційну скаргу Львівської митниці задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року змінено в частині відшкодування моральної шкоди, шляхом викладення резолютивної частини рішення у такій редакції: «Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) 20 000 грн. (двадцять тисяч) на відшкодування моральної шкоди». У решті рішення суду залишено без змін.

06 липня 2023 року Львівська митниця через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 травня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Львівська митниця просить поновити строк на касаційне оскарженнярішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 травня 2023 року, з посиланням на те, що у травні 2023 року було вперше подано касаційну скаргу насудові рішення, яку ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року повернуто.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).

Ціна позову у цій справі складає 400 000 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Галицький районний суд м. Львова в ухвалі від 13 червня 2022 року про відкриття провадження у справі зазначив, що ця справа є малозначною. Заперечень щодо цього заявником у касаційній скарзі не висловлено.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Львівська митниця зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскількисудами попередніх інстанцій помилково застосовано Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Верховний Суд, взявши до уваги ціну позову, розмір оспореної суми, встановлені судами попередніх інстанцій обставини та надану оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявника з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами та правовою оцінкою наявних у матеріалах справи доказів, на підставі

яких суди попередніх інстанцій дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог, не свідчить профундаментальне значення вирішених у цій справіпро відшкодування моральної шкоди питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки Львівська митниця подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Львівської митниці про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішеньзадовольнити.

Поновити Львівській митниці строк на касаційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 травня 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від

29 серпня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович