справа № 570/1834/23
провадження № 2/570/720/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю представника позивача адвоката Панчелюги К.М.,

представника відповідачів адвоката Власюка П.О.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

провівши підготовче засідання в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Міністерство оборони Українипро встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість оформити право на отримання грошової допомоги для їх дитини після смерті ОСОБА_5 позивач у поданій до суду 12 квітня 2023 року заяві просить встановити, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник третьої особи - Міністерства оборони України Володимир Панасюк у поданій до суду заяві від 23 червня 2023 року просить закрити провадження у справі, так як дана справа відноситься до адміністративної юрисдикції.

Представник третьої особи - Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальник Галина Давидюк у поданій до суду заяві від 13 червня 2023 року просить провести підготовче засідання у її відсутність. Щодо заявлених вимог заперечень не має.

Представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській областіІрина Наконечна у поданій до суду заяві від 16 червня 2023 року просить провести підготовче засідання у її відсутність.

Позивач та відповідачі у підготовче засідання не з"явилися, доручивши участь у ньому своїм представникам.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення у підготовчому засіданні, відсутність підстав для його відкладення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку представників, дійшов висновку про можливість розглянути клопотання про закриття провадження у справі у їх відсутність.

Представник позивача адвокат Катерина Панчелюга в підготовчому засіданні вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки позивач не просить встановлювати факт спільного проживання її та загиблого батька дитини, а лише встановити факт його батьківства щодо її дитини, а з цього приводу позиція вищестоящих судів ще відсутня. Позивач хоче, щоб у її доньки був батько, для цчого і просить призначити генетичну експертизу про наявність кровного споріднення між дадьком - рідним братом загиблого батька дитини та його племінницею.

Представник відповідачів адвокат Павло Власюк в підготовчому засіданні підтримав клопотання представника третьої особи, оскільки при розгляді даного спору вирішують питання не лише батьківства, а й права отримання державної допомоги, допомоги по втраті годувальника та інші питання.

За приписами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У такому випадкуповторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд, заслухавши позицію учасників, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах ознак суб`єктів владних повноважень, суд дійшов висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі ознак справи адміністративної юрисдикції. Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Даний спір пов?язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім?ї військовослужбовця, не пов?язаний з будь-якими цивільними правами та обов?язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

З огляду на викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.354, 355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

закрити провадження у цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Міністерство оборони Українипро встановлення факту батьківства.

Розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй повного текста ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя: Кушнір Н.В.