ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/255/23

Провадження № 22-ц/4820/1285/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/255/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додатковий витрат.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом просив ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на його користь 42064 грн. додаткових витрат, понесені ним на розвиток художніх здібностей і реалізацію права на освіту неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також та понесені ним судові витрати - 8000 грн. та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що в період перебування із відповідачкою у шлюбі в них народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з батьками відповідачки. Позивач зазначав, що регулярно добровільно сплачує аліменти дітям. Також додатково ним були понесені витрати на старшу дочку ОСОБА_5 , що пов`язані із здібностями дитини до малювання, а також із її вступом та навчанням у ВУЗІ.

Так, вказує, що донька мріяла вступити до Львівської академії мистецтв, на факультет графічний дизайн, для розвитку її художніх здібностей та підготовки до вступу до Академії мистецтв як абітурієнт навчалась у приватному мистецькому закладі «Cube ART Workroom». 14 вересня, 7 жовтня 2021, 6 січня і 5 лютого 2022 він оплатив по 1000 грн. (а всього 4000грн) за уроки доньки, які вона отримала в цьому мистецькому закладі за місяць. Оскільки ці витрати є додатковими, тому підлягають стягненню з відповідачки.

Також, вказував, що для успішного вступу до Львівської академії мистецтв і розвитку художніх здібностей для доньки придбав професійний графічний планшет «HuionKamvasPro 22 з пером PW500» за 1000 доларів США, що в еквіваленті складає 41900 грн. Однак, в подальшому виявилося, що планшет, не працює без ноутбука, тому для правильного його функціонування придбав і ноутбук «НР Рavilion15-eg0009uaFHD/8Gb/SSD256Gb» - вартістю 17 188 грн.

Оскільки ці витрати, пов`язані з розвитком особливих художніх здібностей доньки ОСОБА_6 , тому їх повинні нести обоє батьків.

Також для успішної здачі мультитесту (НМТ) ОСОБА_6 у 2021-2022 році відвідувала додаткові зайняття з математики, української мови та літератури, а також з історії України. Всі питаннями щодо додаткових занять, а також підготовки до вступу займався лише він, батько. Оскільки ОСОБА_2 покинула ОСОБА_6 і в березні 2022 року виїхала до Німеччини.

Донька крім навчання в Львівській академії мистецтв також виявила бажання заочно навчатися в Львівському національному університеті ім. Івана Франка на факультеті «Право». Для цього після здачі мультитесту, 2 вересня 2022 року разом з донькою поїхав у м.Львів, де уклали з університетом угоду про платне навчання та оплатив їй навчання за перший семестр навчання 21040, 50 грн.

Також для зручності підшукали житло біля факультету і при її поселенні у квартиру придбав та завіз дитині все необхідне - посуд, постільне, подушки, одіяло, покривало, їжу, сушарку для одягу, одяг та інші побутові предмети.

Крім того він в добровільному порядку сплачує аліменти на дітей - з серпня 2021 року по грудень 2022 року сплатив на карточку дітям 283500 грн., придбавав їм телефони, спортивні велосипеди, ніс інші витрати по утриманню дітей. Відповідачка ж проживає за кордоном, участі у витратах на дітей на бере.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 , вказуючи, що додаткові витрати, пов`язані із розвитком художніх здібностей дитини та витрати, пов`язані з реалізацією її права на освіту повинні нести обоє батьків, просив суд стягнути з ОСОБА_2 50% від понесених ним витрат, що становить 42064 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Вказує, що судом першої інстанції прийнято рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи та ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позову про стягнення з відповідачки частини понесених ним додаткових витрат, посилаючись на те, що ці витрати не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України.

Так, вважає безпідставним висновок суду про те, що графічний планшет не є необхідною витратою для дитини, викликаною особливими обставинами. Вказує, що суд не дав належної оцінки тим обставинам, що старша донька має природні здібності до малювання, на підтвердження цих обставин її роботи були долучені до позовної заяви. Про особливість цих обставин вказує і те, що дитина мріяла стати графічним дизайнером, художником для цього вона навчалася у Хмельницькій дитячій школі образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва, а також у приватному мистецькому закладі «Cube ART Workroom». 18 червня 2021 року в групі дітей і викладача їздила до Львівської академії мистецтв, як до вузу у який мріяла вступити. Суд не взяв до уваги і те, що відповідачка знала, що він замовив дитині планшет, не заперечувала проти цього, крім того, знала, що донька мріє вступити в Львівську академію мистецтв та підтримувала її. Однак, не могла самостійно придбати дитині такий планшет.

ОСОБА_1 вважає безпідставним висновок суду про необхідність отримання згоди від ОСОБА_7 на купівлю планшета, оскільки така згода не передбачена вимогами ст.185 СК України.

Також вважає невірною, такою що суперечить положенням сімейного законодавства відмову в задоволенні позову про стягнення частини витрат, сплачених за навчання з посиланням на ст. 199 СК України.

ОСОБА_1 вказує, що звернувся до суду із позовом, коли донька була неповнолітньою. Так, в позові пред`явлено вимогу про стягнення частини витрат на навчання, понесених ним в період неповноліття доньки. Коли він сплатив за навчання ОСОБА_6 було лише 17 років, а положення ст. 199 СК України, на які послався суд, регулюють питання коли повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Отже апелянт вважає, що при вирішенні спору суд невірно застосував судову практику з вирішення подібних правовідносин, яка закріплена постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року, прийняту у справі № 6-1489 цс17, а також положення ст.ст. 185, 199 СК України.

Крім того, в порушення вимог процесуального права суд визначив справу як малозначну та розглянув її без виклику сторін, чим позбавив його права на доведення викладених ним обставин, а також не повідомив належним чином відповідачку ОСОБА_2 про розгляд справи.

ОСОБА_1 також вказує, що немає довіри до суддів Хмельницького міськрайонного суду, оскільки голова суду є першим сусідом відповідачки та її батьків. Йому достовірно відомо і те, що батько відповідачки ОСОБА_8 , який був прокурором м. Хмельницький зустрічався з адміністрацією суду. Отже, із наведених підстав мав намір заявити судді відвід і подати клопотання про зміну підсудності, однак, жодного разу не був викликаний в суд, що позбавило його права на належний судовий захист.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 20 лютого 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (прізвище до шлюбу ОСОБА_9 , після укладення шлюбу ОСОБА_10 , на даний час ОСОБА_11 ) уклали шлюб.

Під час перебування в шлюбі в них народилася донька - ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Для вступу до Академії мистецтв, і для розвитку її художніх здібностей ОСОБА_12 готувалась, у приватному мистецькому закладі «Cube ART Workroom», в зв`язку з чим позивач оплатив підготовку доньки до здачі творчого іспиту для вступу у вуз у «Cube ART Workroom» в сумі 4000 грн.

Також для вступу до Львівської академії мистецтв і розвитку художніх здібностей ОСОБА_14 березня 2021 року позивач придбав дитині професійний графічний планшет «HuionKamvasPro 22 з пером PW500» за 1000 доларів США, еквівалент 41900грн.

В зв`язку з тим, що графічний планшет самостійно не працює, позивач придбав для Драч Валерії ноутбук «НР Рavilion15-eg0009uaFHD/8Gb/SSD256Gb»- вартістю 17 188 грн.

В послідуючому в зв`язку з навчанням ОСОБА_14 в Львівському національному університеті на платній формі навчання позивач сплатив 21 040, 50 грн. за перший семестр навчання.

Загальна сума таких витрат позивача складає 84128 грн., 50% від яких він просив стягнути з відповідача.

В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання доньок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/6 частині всіх видів доходу на кожну, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 січня 2020 року.

22.09.2021 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, в якому просив суд визначити місцепроживання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ним, стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі - 12500грн. щомісячно, починаючи з 17.09.2021 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 12500 грн. щомісячно, починаючи з17.09.2021 року і до досягнення нею повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на його користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітньої доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти за минулий період з 1липня 2020 року по17 вересня 2021 року у розмірі 25000 грн. за кожен місяць.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 серпня 2022 року в справі № 686/20379/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2021 року і до повноліття дітей, з врахуванням аліментів на утримання дітей відрахованих з суддівської винагороди ОСОБА_1 , за його заявами від 22.09.2021 року та 29.11.2021 року по серпень 2022 року включно.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Дане рішення не набрало законної сили та переглядається в апеляційному порядку, однак рішення міститься в Єдиному реєстрі судових рішень та на нього у відзиві на позов посилалась відповідачка.

Отже з цього рішення вбачається, що між сторонами існує спір з приводу місця проживання дітей та отримання аліментів на їх утримання кожною зі сторін.

Ч. ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 181 вказаного Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З системного аналізу ст.ст. 185, 181 СК України вбачається, що позов про стягнення таких додаткових витратах на дитину має право подати той з батьків, разом з яким проживає дитина, в кого вона перебуває на утриманні і хто в зв`язку з цим має право на отримання аліментів на дитину.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, ОСОБА_12 до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з позивачем ОСОБА_1 не проживала, її місце проживання разом з батьком зареєстровано не було.

Крім того, на даний час між сторонами існує спір щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_14 на користь кожної зі сторін за їх окремими позовними заявами, на даний час спір не вирішений, перебуває на розгляді в апеляційному суді.

З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь додаткових витрат на доньку ОСОБА_5 , що викликані розвитком її здібностей на даний час є безпідставними, так як в розумінні вимог ст. ст. 181, 185 СК України на час подання позову відповідач ОСОБА_2 не зобов`язана відшкодовувати позивачу витрати, які він поніс на розвиток здібностей доньки ОСОБА_6 , оскільки з неї на час понесення позивачем витрат на доньку ОСОБА_6 не присуджено стягнення аліментів на дитину на користь позивача, вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 на даний час не вирішена.

Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, позову саме позивач ОСОБА_1 добровільно сплачував ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, в тому числі й доньки ОСОБА_6 , які він на даний час в справі 686/20379/21 просить стягнути з відповідачки на його користь, що свідчить про те, що донька ОСОБА_6 проживала з відповідачкою.

З врахуванням викладеного доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду слід відхилити.

Доводи апелянта щодо його права на стягнення з відповідачки додаткових витрат, зумовлених розвитком здібностей доньки ОСОБА_14 , суперечать вищенаведеним нормам СК України щодо його права на стягнення таких витрат з відповідачки.

Що стосується тверджень апелянта про те , що суд в порушення вимог процесуального права визначив справу як малозначну та розглянув її без виклику сторін, чим позбавив його права на доведення викладених ним обставин, заявлення відводу судді і подачі клопотання, про зміну підсудності, жодного разу не викликав позивача в суд, що позбавило його права на належний судовий захист, то такі твердження є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є в тому числі справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

За нормами ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідно ч.ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення додаткових витрат на дитину, а отже відповідно до норм ст. ст. 19, 274 ЦПК України така справа є малозначною та підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11 січня 2023 року було відкрито провадження в справі та відповідно до норм ст. ст. 19, 279 ЦПК України ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін.

В зв`язку з цим посилання апелянта на те, що суд в порушення норм ЦПК України не викликав його в судове засідання не відповідає вимогам норм ст. 279 ЦПК України.

Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання позивача від 13.03.2023 року про долучення доказів, подане через систему «Електронний суд», в якому він зазначає, що суддя Павловська А.А. як головуюча розглядає його позов. Подання клопотання через систему «Електронний суд» свідчить, що позивач зареєстрований в цій системі та відповідно мав можливість ознайомлюватись зі всіма процесуальними документами, ухваленими судом по справі.

Також вказане клопотання свідчить, що позивачу, ще до ухвалення рішення, було відомо прізвище головуючого судді у справі за його позовом, однак відводу судді він не заявив.

При цьому, за таких обставин позивач мав можливість подати клопотання про зміну підсудності в зв`язку з недовірою всьому складу Хмельницького міськрайонного суду, однак жодних таких клопотань суду не надав. Тобто, розгляд справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін не позбавляв позивача можливості подати відповідне клопотання чи заявити судді відвід.

Якщо ж позивач вважав, що голова суду є першим сусідом відповідачки та її батьків, що викликає сумніви в об`єктивності та безсторонності суддів Хмельницького міськрайонного суду, то ще при подачі позову міг заявити відвід судді й подати клопотання про зміну підсудності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач жодних клопотань про розгляд справи в загальному позовному провадженні з викликом сторін суду не подавав, хоча мав таке право відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, а в апеляційній скарзі не зазначив, які норми ЦПК України порушив суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін.

Отже доводи апеляційної скарги на спростовують висновків суду про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 червня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова