КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/2385/21 Головуючий у 1 інстанції: Пономаренко Н.В.
Провадження № 22-ц/824/6267/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Бурки Валерія Володимировича , який діє від імені та в інтересах Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року у справі за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Питель Катерини Володимирівни про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В січні 2021 року Фермерське господарство Бурки В.В. (далі - ФГ Бурки В.В.) звернулося до суду з позовом до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Питель К.В. про відшкодування моральної шкоди. Зазначило, що 02.07.2020 року ФГ Бурки В.В. звернулося до ДБР із заявою про кримінальне правопорушення. 14.07.2020 року ФГ Бурки В.В. отримало від ДБР лист за вих. №3761зкп/10-16-06-9045/20 від 09.07.2020 року. Листом за вих. №Б-4111/12-03/1-20 від 16.07.2020 року Територіальне управління ДБР, яке розташоване у м. Львові, повідомило, що підстав для вжиття заходів передбачених ст. 214 КПК не вбачається. Листом за вих. №25301-20/10-16-06-12048/20 від 01.09.2020 року повідомлено, що до ДБР надійшла копія ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2020 у справі №761/21709/20 та зазначено, що вказану ухвалу направлено за належністю для організації виконання. У зв`язку з бездіяльністю відповідача, ФГ Бурки В.В.не змогло захистити свої права, в результаті чого йому було завдана моральна шкода, яка полягає у приниженні ділової репутації, порушенні нормальних ділових зв`язків через неможливість продовження активної підприємницької діяльності, порушенні стосунків з оточуючими людьми.ФГ Бурки В.В. просило стягнути з Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Питель К.В. у відшкодування завданої моральної шкоди 200 000,00 грн..

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року в позові ФГ Бурки В.В. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ФГ Бурки В.В.просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку судом доводів позивача щодо незаконності дій начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР Питель К.В. по розгляду зави про вчинене кримінальне правопорушення від 02 липня 2020 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2020 у справі №761/21709/20, було зобов`язано уповноважену посадову особу ДБР внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ФГ Бурки В.В. та розпочати досудове розслідування.

Представник ДБР подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.07.2020 року ФГ Бурки В.В. направило до Державного бюро розслідування заяву вих. №113 про вчинення кримінального правопорушення. Просило відкрити кримінальне провадження за ст.ст.364,366 КК України відносно ОСОБА_2 , який 19.10.2005 році, працюючи старшим слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області, зловживаючи посадовим становищем, всупереч інтересів служби, для приховування злочину скоєного державними інспекторами Львівсько-Закарпатсьої міжобласної інспекції по охороні та відтворенню водних живих ресурсів та врегулювання рибальства у водоймах України, шляхом внесення завідомо неправдивої інформації в офіційні документи, постанову про відмову в порушенні кримінальної справа, незаконно звинуватив представника ФГ Бурку В.В. у скоєнні правопорушення в результаті чого порушив конституційні права гарантовані ст. 3,8,13,19,22,40,41,42,68,68 Конституції України та нанесено ФГ шкоду на суму більше 1 000 000,00 грн. (а.с.5-12).

Листом за вих. №Б-4111/12-03/1-20 від 16.07.2020 року ДБР, Територіальне управління, розташоване у м. Львові, повідомило, що підстав для вжиття заходів передбачених ст. 214 КПК не вбачається, оскільки у зверненні не наведено достатніх відомостей про обставини, які б свідчили про факт вчинення наведених у заяві злочинів вказаною у заяві особою (а.с. 14).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року за результатами розгляду скарги ФГ Бурки В.В. зобов`язано уповноважену посадову особу ДБР внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви представника ФГ Бурки В.В. 02.07.2020 вих. №113, отриману 06.07.2020, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування (а.с.15).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФГ Бурки В.В. про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до положенням ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ЦК України у випадках і в порядку, встановлених законом, іншими нормативно правовими актами, від імені держави, Автономної Республіки Крим територіальних громад за спеціальними дорученнями можуть виступати фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Згідно частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Тлумачення частини другої статті 48 ЦПК України дозволяє зроби висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоді заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин.

При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

Разом із тим, як вбачається з позовної заяви, ФГ Бурки В.В. визначив відповідачем у справі начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР Питель К.В., яка в силу підстав позову не є належним відповідачем. Позовних вимог до ДБР, к органу, що здійснював досудове розслідування, ФГ Бурки В.В. не заявляло.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Бурки Валерія Володимирова , який діє від імені та в інтересах Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівьска Г.В.

Матвієнко Ю.О.