Справа №463/7754/22
Провадження №2/463/543/23
УХВАЛА

судового засідання

20 червня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та відшкодування моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на його користь пеню за невиконання грошового зобов`язання за листопад 2021 року згідно договору № 22/2008 ЛФ від 04.04.2008 про надання кредиту в розмірі 11 250 грн., моральну шкоду в розмірі 977531 грн. та судові витрати у виді компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 2950 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що в частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди провадження у справі слід закрити з огляду на таке.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) ЄСПЛ зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Під час розгляду цивільної справи № 640/7778/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 22.05.2019) вказав, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

В свою чергу, за змістом ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є лише позивач і відповідач.

Відповідно до встановлених судом обставин, позивач раніше вже звертався з вимогою про відшкодування моральної шкоди, яка була заявлена до тих самих відповідачів і з тих самих підстав (справа № 463/1020/22).

Так, 08.02.2022 позивач пред`явив позов до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предметом якого було в тому числі стягнення моральної шкоди в розмірі 775 319,10 грн.

При цьому, як вбачається зі позовної заяви у справі № 463/1020/22 та позовної заяви у справі яка розглядається, підстави, якими позивач обґрунтовує позовну вимогу про стягнення моральної шкоди є ідентичними порушення відповідачами умов кредитного договору, внаслідок чого з жовтня 2014 позивач не має доступу до свого майна. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.09.2022 у справі № 463/1020/22, яке не оскаржувалось і набрало законної сили, в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

За змістом частини першої статті 174 ЦПК України, учасник справи викладає свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно письмового та виключно у заявах по суті справи, а згідно частини третьої статті 49 ЦПК України позивач також має право змінити підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Проте, позивач не подавав письмової заяви про зміну підстав позову в частині стягнення моральної шкоди.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у справі № 463/1020/22 та у справі яка розглядається є тотожними, оскільки в цій частині повністю збігаються сторони, предмет і підстави позовів, а це в свою чергу з огляду на принцип поваги до судового рішення та в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України виключає можливість повторного розгляду вимоги про стягнення моральної шкоди.

Тому в цій частині провадження підлягає закриттю і таких висновків суду не спростовує той факт, що у справі № 463/1020/22 та у справі яка розглядається позивачем заявлено до стягнення різні суми моральної шкоди, оскільки в спірних правовідносинах предметом позовних вимог є відшкодування моральної шкоди, і незалежно від установленого позивачем розміру, суд вирішує не стільки питання стягнення коштів, скільки питання чи була заподіяна шкода і який її розмір.

У справі № 463/1020/22 суд встановив, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, внаслідок чого повторно така сама вимога не може вирішуватись.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 42, 48, 255, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди закрити.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 21.06.2023.

Суддя: Леньо С. І.