КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7743/22
Провадження № 2/552/513/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Шаповал Т.В.,
при секретарі - Дубовик І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
У жовтні 2022 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Вказував, що вони з відповідачем уклали договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 325 000 грн. з терміном повернення до 26 листопада 2019 року.
Відповідач свої зобов`язання згідно договору позики не виконала. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути їй грошові кошти, однак ОСОБА_2 до цього часу їх не повернула.
Зазначила, що відповідно до п.8 договору позики « У випадку несвоєчасної сплати або прострочення термінів повернення позики, ОСОБА_2 , зобов`язана сплатити пеню у розмірі 0,1 % від суми позики за кожен день прострочення. Отже, станом на 26.10.2022 рік відповідач прострочила термін повернення позики на 1066 днів, 0,1% від 325 000 грн. складає 325 грн. на день.
Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 671 450 грн..
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.11.2022 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2023 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилась, попередньо надала заяву про проведення розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подав.
Ухвалою від 18 травня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 26 жовтня 2019 року ОСОБА_1 ( позикодавець) та ОСОБА_2 ( позичальник) уклади договір позики. /а.с.41/
Відповідно до п.1 договору позики позикодавець пережала, а позичальник прийняла у власність грошові кошти у розмірі 325 000 грн., зі строком повернення до 26 листопада 2019 року включно та зобов`язався повернути цю суму у зазначений термін.
Згідно п.2 вказаного договору гроші передано позикодавцем позичальнику до підписання цього договору.
Відповідно до п.8 даного договору у випадку несвоєчасної сплати або прострочення термінів повернення позики ОСОБА_2 сплачує пеню у розмірі 0,1 % від суми позики за кожний день прострочення.
Відповідно до ст..509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно з статтями 526, 530, 610, частини другої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, сторони в належній формі уклали договір, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти в розмірі 325 000 грн. в строк до 26 листопада 2019 року.
Відповідно до ч.1 ст 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою та другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Будь-яких заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку боргу та встановлених судом обставин справи відповідачем не надано.
Приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 у визначений строк не виконав взятого на себе зобов`язання та не повернув грошові кошти, отримані в борг за договором позики, позовні вимоги, щодо стягнення з неї 325 000 грн. в рахунок погашення боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Окрім того, договором позики була визначена пеня у розмірі 0,1% від суми позики за кожен день прострочення, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню станом на 26.10.2022 року у розмірі 346 450 грн.( 1066*325=346 450 грн.)
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу у розмірі 325 000 грн., пеню у розмірі 346 450 грн., а всього 671 450 грн..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 6714,50 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,280-289 ЦПК України, ст.ст. 4, 509, 526, 530 , 627 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 671 450 грн. та судовий збір у розмірі 6714 грн. 50 коп., а всього 678 164 грн. 50 коп..
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2023 року.

Суддя Т.В.Шаповал