Справа № 204/87/23
Провадження № 2/204/1096/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , визначивши третьою особою ОСОБА_3 , із вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, (а. с. 2-5, 29-33).

В обґрунтування своїх позовних вимог, вказала, що відповідач у справі є її батьком, який розлучився з матір`ю (третя особа у справі) 24 вересня 2012 року. вказує, що вона вже повнолітня, але продовжує навчатися в Державному вищому навчальному закладі «Приазовський державний технічний університет» на 2 курсі за денною формою навчання. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Так, як вона навчається на денні формі навчання вона не має можливості працювати, тому вона не в змозі оплатити самостійно певні витрати пов`язані з навчанням, такі як придбання підручників, канцелярських товарів та бумаги для написання контрольних та курсових робіт, робити необхідні ксерокопії для навчального процесу, необхідні кошти на проїзд до навчального закладу, оскільки на даний час заклад перемістився до м. Дніпра, а вона мешкає в іншому населеному пункті. Разом з цим, зазначає, що її мати в односторонньому порядку не має фінансової можливості допомагати їй в повному обсязі. Саме тому вона потребує батькової матеріальної допомоги. Зазначає, що з батьком вони не спілкуються, але їй відомо, що він працює на залізниці, має постійний дохід, однак конкретне місце роботи та розмір доходу їй невідомий й дізнатися його вона не має можливості. При цьому, стверджує, що відповідач фізично та психологічно здоровий, працездатний, отримує дохід, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. Стверджує, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, проте в добровільному порядку її не надає, при цьому, аліментів на користь інших осіб він не сплачує. Тому прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років разом із витратами на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

Ухвалою суду від 30 січня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 32), яка надіслана учасникам справи 30 січня 2023 року за вихідним № 3343/23-вих/204/1096/23. 21 лютого 2023 року на адресу з відміткою «В тимчасово не працює» повернуто конверт, яким відповідачу направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 36).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а. с. 50), в позовній заяві, з-поміж іншого, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 6).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду (а. с. 40), про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі, в якій позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити (а. с. 53)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами.

Судом встановлено, що відповідач та третя особа є батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17 лютого 2004 року (а. с. 11).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 12 вересня 2012 року у справі № 2/0506/963/2012 шлюб між батьками позивачки розірвано (а. с. 16).

ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання у ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою № 64 від 08 листопада 2022 року (а. с. 18).

Приписами ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Так, позивачкою не доведено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з вимогами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, заважаючи на те, що під час судового розгляду позивачкою не доведено всіх обов`язкових підстав для задоволення її вимог щодо стягнення аліментів на її утримання на період навчання, зокрема, можливість відповідача сплачувати аліменти, суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено, через що у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 80, 180, 182, 191, 199 СК України, ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 354, ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача протягом двадцяти днів зо дня отримання ним копії рішення.

Суддя А.І. Приваліхіна