Справа № 305/890/23
Провадження по справі 2-з/305/14/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

секретаря судового засідання Шемоти М.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка є представником позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ :

До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя, в якій позивач просить визнати житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані у АДРЕСА_1 , припинити його частку у спільній власності подружжя на спірне майно - автомобіль Тойота Прадо, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2004 року та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 252870 гривні.

Крім того, 24.05.2023 до Рахівського районного суду надійшла заява ОСОБА_3 в порядку п. 2 ст. 49 ЦПК України, в якій він змінює позовні вимоги та просить визнати спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 автомобіль BMW Х-5, державний номерний знак НОМЕР_2 , присудити йому, ОСОБА_3 автомобіль Тойота Прадо, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2004 року, присудити ОСОБА_2 автомобіль BMW Х-5, державний номерний знак НОМЕР_2 , все інше зазначене у позовній заяві майно, житловий будинок та земельну ділянку, розділити між ними в натурі в рівних частках.

Своєю чергою ОСОБА_2 20.06.2023 подала зустрічний позов про визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати автомобіль марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та мотоцикла марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та припинити частку ОСОБА_2 у спільній власності подружжя на автомобіль марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 й мотоцикл марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ АО157JA, VIN НОМЕР_6 , а також присудити ОСОБА_2 автомобіль марки Toyota Prado, ДНЗ НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 , присудити ОСОБА_3 автомобіль марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та мотоцикл марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вартість майна пропорційного його частці на спірні автомобілі в розмірі 196785,30 гривні.

Крім того, ОСОБА_4 із зустрічною позовною заявою подала заяву про забезпечення позову, в якій зазначила про те, що на адвокатський запит ТСЦ МВС № 2145 від 10.06.2023 повідомило, що згідно з наявним інформаційним масивом та бази даних підсистеми «НАІС» Єдиного державного реєстру МВС станом на 10.06.2023 року за громадянином ОСОБА_3 зареєстровано два транспортні засоби: автомобіль марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; мотоцикл марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 . Вважає, що суд має у даному випадку вжити заходи забезпечення позову з метою забезпечення прав та інтересів ОСОБА_2 , оскільки є ймовірність, що невжиття заходів забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки є вагомі підстави вважати, що протягом розгляду справи Боржник ОСОБА_3 не дочекавшись рішення суду може відчужити вказані автомобілі. Враховуючи, що при задоволенні судом заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, а саме відчуження в будь-який спосіб транспортних засобів, відповідачем не будуть спричинені ніякі збитки та оскільки позивач має зареєстроване місце проживання на території України, тому просить не застосувати зустрічне забезпечення. З огляду на викладене просить до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_9 , мешканцю АДРЕСА_1 відчуження в будь-який спосіб транспортних засобів: автомобіля марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та мотоцикла марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ АО157JA, VIN НОМЕР_6 .

У порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, сторони не викликалися.

Дослідивши подану заяву та наявні матеріали справи, суд, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, відчужити його тощо.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно, суди вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову не повинні обмежувати право володіння нерухомим майном законного власника.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Як вбачається із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 між сторонами виник спір з приводу майна, яке було спільно набуте ними за період перебування у шлюбі, зокрема автомобіля марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; мотоцикла марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ АО157JA, VIN НОМЕР_6 , 2020 року випуску, які зареєстровані на ОСОБА_3 , але Позивачка просить розділити це майно порівну між сторонами з урахуванням майна, що зазначене у позовній заяві ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України серед іншого позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Посилання заявниці на те, що заходи забезпечення у виді заборони ОСОБА_3 відчуження у будь-який спосіб транспортних засобів, які являються предметом зустрічного позову, та які зареєстровані за ОСОБА_3 , слід застосувати задля уникнення можливості Відповідача відчужити їх, є підставним, оскільки предметом спору між сторонами є транспортні засоби й у зустрічному позові порушується питання про їх поділ як об`єктів права спільної сумісності власності подружжя, відчуження транспортних засобів може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, отже зважаючи на характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що з урахуванням інтересів сторін і завдань цивільного судочинства, є можливим обрання такого виду забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 як заборона ОСОБА_3 відчужувати транспортні засоби - автомобіль марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; мотоцикл марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ АО157JA, VIN НОМЕР_6 , 2020 року випуску, які зареєстровані за ОСОБА_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , з огляду на принципи здійснення права власності та правомочності власника, який не тільки володіє та користується належними йому транспортними засобами, а й має юридичне право ними розпорядитись, що, своєю чергою, обґрунтовано може вважатися існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову у цій справі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Позивачка за зустрічним позовом має постійне місце проживання, зокрема вона зареєстрована у АДРЕСА_1 , крім того, суд не вбачає підстав вважати, що внаслідок забезпечення позову Відповідачу за зустрічним позовом можуть бути заподіяні які-небудь збитки, тому й відсутні підстави для зустрічного забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149-153,157 Цивільного-процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву про забезпечення зустрічного позову задовольнити.

До вирішення справи по суті за зустрічним позовом ОСОБА_2 та набуття рішенням суду законної сили, забезпечити позов шляхом заборони відчуження в будь-який спосіб транспортних засобів:

- автомобіля марки VOLKSWAGEN SHARAN, ДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ;

- мотоцикла марки KAY02CNLAL1120017, ДНЗ АО157JA, VIN НОМЕР_6 .

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Примірник ухвали направити учасникам справи для відома та у Рахівський відділ державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції місцезнаходження: м. Рахів, вул. Шевченка, 43, Закарпатської області, для негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: В.Е. Ємчук