КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 536/8/22
Провадження № 2/534/553/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2023 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Хвіст Т.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
встановив:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 999350 гривень, за борговою розпискою.
Заявлені вимоги мотивує тим, що 31 травня 2021 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній тримав 999530 грн строком до 08.06.2021. 22.11.2021 ФОП ОСОБА_3 на підставі договору відступлення права вимоги №03/21 передав належне йому право вимоги за договором позики та розпискою від 31.05.2021 ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняв право вимоги, належне первісному кредитору. На адресу відповідача був направлений лист про набуття прав кредитора і вимога про погашення заборгованості, але ОСОБА_2 проігнорував таке прохання.
Ухвалою суду від 25.03.2022 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін .
У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача.
Будучи повідомленими у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, відповідач до суду не з`явився. Правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову не скористався.
Ухвалу про заочний розгляд справи постановлено у судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 281 ЦПК України.
Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що 31.05.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір позики, про що складено письмову боргову розписку, підписану ОСОБА_2 , відповідно до умов якої останній отримав в борг від ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 999350 гривен, строком до 08.06.2021.
Відповідно до положень ч. 1 ст.1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Згідно норм ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2019 по справі № 369/3340/16-ц вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Верховний Суд України у постановах від 18 вересня 2013 року та 2 липня 2014 року виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від його найменування і з огляду на установлені результати - робити відповідні правові висновки.
Отже, наявна боргова розписка від 21.03.2022, яка написана власноруч ОСОБА_2 підтверджує факт укладення між позивачем та ОСОБА_3 договору позики, оскільки у ній зазначений факт отримання відповідачем від позивача коштів у позику.
Відповідно до договору відступлення права вимоги №03/21 від 22.11.2021 ОСОБА_3 відступив права вимоги за договором позики та розпискою від 31.05.2021, а ОСОБА_1 прийняв право вимоги, належне первісному кредитору.
Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики.
Судом встановлено, що права позивача порушені, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язань, взятих на себе, відповідно до договору позики і заборгованість за борговою розпискою від 31.05.2021 відповідачем добровільно не сплачується.
Позивачем також було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та про повернення суми позики, однак доказів сплати суми боргу відповідачем не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу примусово.
Згідно із ч.1ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Питання про судові витрати вирішено судом згідно норм ст.141 ЦПК України, відповідно до якої витрати позивача на оплату судового збору, які документально підтверджені (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263, 265, 281, 284, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 999 350 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн та судовий збір у сумі 9993,50 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.О.Куц