2/465/1571/23
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Богомазова І.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна.

Позов мотивує тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.08.1974 року по 04.07.2022 року, який було розірвано Франківським районним судом м.Львова. Окрім цього, 27.07.2022 року судом було проведено поділ належного позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності майна, однак судом не було вирішено питання про поділ автомобіля Toyota Avensis, 2006 року випуску, який також є спільною сумісною власністю сторін, у зв`язку з тим, що судом визнано неналежною оцінку автомобіля, яку було виконано на замовлення позивача. Вказує, що у вересні 2022 року позивачці стало відомо про продаж без її згоди спірного автомобіля відповідачем за 200000,00 грн., однак половини вартості позивачці відшкодовано не було. Окрім цього, зазначає, що навіть з огляду на розірвання шлюбу та на відмову від вирішення питання про його поділ судом, спірне майно не вибуло із спільної сумісної власності позивача та відповідача. Позивачка погоджується з вартістю спірного майна, яка була у договорі купівлі-продажу.

Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 100000,00 грн. узв`язку з продажем майна, що є спільною сумісною власністю.

Не погоджуючись з поданою позовною заявою, від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Назаркевича С.М. надійшли до суду заперечення на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із безпідставністю таких.

Заперечення мотивує тим, що стягненню підлягає сума коштів, виходячи з ринкової вартості майна на час розгляду справи в суді, а не договірна сума, з якою відповідач не погоджується, оскільки така не відображає реальної ринкової вартості майна, відчуження відбулось більше, як шість місяців тому, курс долара до гривні значно змінився, дійсну ринкову вартість автомобіля може встановити лише автотоварознавча експертиза.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК Українив разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1974 року, який був розірваний рішенням Франківського районного суду м.Львова від 04.07.2022 року.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого у шлюбі задоволено частково; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 122,9 кв. м.; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину гаража №ХІІІ, загальною площею 19,5 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп. судового збору; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

З мотивувальної частини вищевказаного рішення вбачається, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача половини вартості автомобіля Toyota Avensis, 2006 року випуску, оскільки вартість такого на момент звернення до суду суд вважає встановленою неналежно.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 27.11.2021 року автомобіль марки Toyota Avensis, 2006 року випуску, зареєстрований 03.01.2006 року на ОСОБА_2 , тобто на момент перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2022/3388293, укладеному в ТСЦ МВС 4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області, автомобіль "Toyota Avensis", сірого кольору, 2006 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , перереєстровано на нового власника.

Доказів надання згоди ОСОБА_1 на відчуження транспортного засобу матеріали справи не містять.

З вищевказаного Договору купівлі-продажу транспортного засобу вбачається, що вартість спірного транспортного засобу становить 200000,00 грн.

Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо поділу майна подружжя, які регулюються відповідними нормами СК України, які суд і застосовує при вирішенні цього спору між сторонами.

Так, у ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 у справі № 591/692/19, тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, така презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ст. положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що спірне майно було набуте за час шлюбу, а тому таке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і підлягає поділу між сторонами в рівних частках. А оскільки спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди позивача, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу половину його вартості.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в абз. 2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, і що не заперечили сторони по справі, що відповідач відчужив придбаний в шлюбі автомобіль.

Відтак, спірний транспортний засіб, який придбаний під час шлюбу є об`єктом спільної власності подружжя, а враховуючи те, що цей транспортний засіб, був відчужений відповідачем без згоди позивача, як співвласника, то є всі підстави вирішувати питання щодо визначення його вартості при поділі.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відступаючи від правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Отже, вартість спірного транспортного засобу майна за конкретних обставин цієї цивільної справи необхідно визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, яка згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2022/3388293 становить 200000,00 грн, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає половина такої вартості, а саме 100000,00 грн.

Відтак, встановивши фактичні обставини у справі, оцінивши доводи, аргументи та докази сторін у справі, надані ними на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення повністю.

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею та документалльно підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсація у зв`язку з відчуженням майна, що є спільною сумісною власністю в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 17.04.2023 року.

Суддя Ю.С. Марків