Провадження №2-с/523/26/23
У Х В А Л А

"19" червня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №523/13739/21 від 18.08.2021р, виданого за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2023 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі вищевказаною заявою про скасування судового наказу, поновлення строку на подачу заяви.

15.06.2023 суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статей 14, 33 ЦПК України.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 посилається на безпідставність та необґрунтованість вимог стягувача, зазначив що про існування судового наказу він дізнався 23 травня 2023 року з повідомлення АТ «Приватбанк» про те, що його рахунок заблоковано. В межах п`ятнадцятиденного строку для оскарження судового наказу, а саме 29 травня 2023 року він звернувся із заявою до Суворовського районного суду м.Одеси про скасування судового наказу №523/13739/21, але ухвалою від 31 травня 2023 року його заяву про скасування судового наказу було повернуто без розгляду, у зв`язку з несплатою ним судового збору. Тому, сплативши судовий збір, заявник просить суд скасувати наказ, поновити строк на подачу заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Суворовським районним судом м. Одеси 18.08.2023р видано судовий наказ за заявою ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 у розмірі 2861,75 грн. та судового збору в розмірі 227,00 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо вручення (направлення) судового наказу ОСОБА_1 , після його прийняття.

За твердженнями ОСОБА_1 , про оскаржуваний судовий наказ він дізнався 23.05.2023р, та одразу подав заяву про його скасування, разом із заявою про поновлення пропущеного строку. Доказів іншого матеріали справи не містять.

Ухвалою судді Кузьміної О.І. від 31.05.2023 заяву ОСОБА_1 про скасування цього судового наказу повернуто без розгляду, у зв`язку з несплатою судового збору.

13.06.2023 ОСОБА_1 , усунувши недоліки заяви, сплативши судовий збір, знову подав заяву про скасування судового наказу №523/13739/21 від 18.08.2021р., шляхом направлення на адресу суду поштою.

Згідно ч.2 ст. 171 ЦПК України заява боржика про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч.1 ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підста для поновлення строку для подання цієї заяви.

За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

У справі «Делькорт проти Бельгії», рішення від 07.01.1970, ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У рішенні «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (п. п. 50-51 і 69), ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав.

Відповідно до практики ЄСПЛ «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. Конвенції, а відмова суду вирішувати фактичні обставини справи, які є значущими у вирішенні спору може спричинити порушення ст. 6 Конвенції («Терра Вонінген Б.В. проти Нідерландів» п. 53-55).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При вирішенні питання поновлення процесуального строку суд, в тому числі, враховує необхідність вирішення питання про те, якому принципу надати перевагу: принципу правової визначеності чи принципу забезпечення права на судовий захист, оскільки обидва принципи є елементами принципу верховенства права, закріпленими у Конвенції.

За даних обставин, враховуючи відсутність доказів направлення судового наказу боржнику після його прийняття, у встановлені законом строки, первісну подачу заяви про скасування наказу у встановлений ч.1 ст. 170 ЦПК України строк, як наслідок незначний строк пропуску ним строку, виходячи із обізнаності ним про наявність наказу 23 травня 2023 року, докази іншого відсутні в матеріалах справи, суд вважає доводи ОСОБА_1 про поважність пропуску строку на подання заяви про скасування судового наказу обґрунтованими, відтак цей строк підлягає поновленню.

Проаналізувавши заяву про скасування судового наказу, суддя вважає, що ця заява відповідає вимогам ст.170 ЦПК України, підстав для повернення немає.

У відповідності до ч.3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

За таких обставин, суддя доходить висновку про необхідність скасування судового наказу та роз`яснення заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.170,171,260-265 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання заяви про скасування судового наказу №523/13739/21 від 18.08.2021р.

Скасувати судовий наказ Суворовського районного суду міста Одеси по справі №523/13739/21 від 18.08.2021 р, видани за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 у розмірі 2861,75 грн та судового збору в розмірі 227,00грн.

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19.06.2023р.

Суддя: