Ухвала

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 638/7115/21

провадження № 61-8919ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича, ОСОБА_1 про витребування безпідставно стягнутих грошових коштів під час виконання виконавчого напису нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В. (далі - ПВ ВО Харківської області), ОСОБА_1 про витребування безпідставно стягнутих грошових коштів під час виконання виконавчого напису нотаріуса у розмірі 62 018,38 грн.

Мотивуючи позовні вимоги, зазначав, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сальваровської Н. І. № 1967, виданого 13 листопада 2019 року, 18 листопада 2019 року ПВ ВО Харківської області Попляк В. В. відкрив виконавче провадження. Позивач вказує, що зі змісту виконавчого документа вбачається, що з нього на користь ОСОБА_1 за договором про участь у вихованні дитини від 10 червня 2015 року стягнуто заборгованість у розмірі 743 556 грн, 743 556 грн - неустойки (пеня) у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості, 14 871,12 грн - мито за вчинення виконавчого напису.

Харківський апеляційний суд постановою від 16 липня 2020 року у справі № 638/18285/19 зупинив стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 за виконавчим написом, проте в порушення судового рішення приватний виконавець провів списання грошових коштів з позивача в сумі 62 018,38 грн та перерахував їх ОСОБА_1 . В подальшому рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

В зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути на його користь безпідставно набуті грошові кошти.

Дзержинський районний суд м. Харкова рішенням від 15 листопада 2021 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 62 018, 38 грн. Відмовив в задоволенні позовних вимог до ПВ ВО Харківської області Попляка В. В.

Полтавський апеляційний суд постановою від 16 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Кузьміною Т. Г., залишив без задоволення, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року залишив без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Прядком О. О, задовольнив, скасував додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви представника ПВ ВО Харківської області Попляка В. В. про ухвалення додаткового рішення відмовив.

15 червня 2023 року адвокат Вайленко Г. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу нарішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року 2 684 грн.

Ціна позову у даній справі становить 62 018, 38 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

На обґрунтування підстав перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі, заявник посилається на те, що справа має виняткове значення, оскільки порушує права дитини на належне утримання.

Таким чином, заявником не обґрунтовано належним чином потребу в касаційному перегляді судових рішень, ухвалених у малозначній справі.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про зупинення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича, ОСОБА_1 про витребування безпідставно стягнутих грошових коштів під час виконання виконавчого напису нотаріуса.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров