Справа № 2-2337/11
Провадження № 4-с/487/3/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретарів судового засідання Дорош В.В., Удовиченко Д.Д., представника заявника Лисенко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, на рішення та дії приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, в якій вона просить:

визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про прийняття кореспонденції заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» від 16.05.2019 р. вих. № 1805-н/вих підписаної представником;

визнати неправомірними та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. скасувати винесені приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. повідомлення від 16.05.2019 вих. №2532 про повернення виконавчого документу виконавчого листа №2/487/156/2015 виданого 28.12.2018 р. Заводським районним судом м. Миколаєва стягувачу без прийняття до виконання, постанову від 17.06.2020 р. ВП № 59139202 про виправлення помилки, допущені в постонавляючій частині Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019 р.

Скарга мотивована тим, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу 16.05.2019 та постанова від 17.06.2020 ВП № 59139202 винесені із порушенням вимог ст. ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що виконавчий лист № 2-2337/20 не пред`являвся до виконання стягувачем приватному виконавцю Парфьонову Г.В., тому повідомлення про його повернення на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» є пртиправним. Матеріали виконавчого провадження не містять належних доказів пред`явлення заяви до виконання саме представником стягувача та не містять належним чином засвідченої копії довіреності представника. Під час подання виконавчого листа не було надано документів, які посвідчують особу, яка пред`явила виконавчий документ до виконання і матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких реквізитів вказаного документа або його копію. У разі ненадання таких документів або пред`явлення таких, що не оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, кореспонденція не приймається, відповідно до пункти 1, 4 розділу ІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими Наказом Мінюсту від 07.06.2017 р. № 1829/5. Заявник скарги вважає, що у приватного виконавця Парфьонова Г.В. були відсутні підстави для прийняття заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» від 16.05.2019 вих. № 1805-и/вих.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2020 року вказана скарга прийнята до провадження суддею Сухаревич З.М.

Представник заявника скарги адвокат Лисенко В.С. в судовому засіданні скаргу підтримала, надала пояснення аналогічні змісту скарги. Додатково пояснила, що виконавче провадження не відкривалось, номер виконавчого провадження у повідомленні відсутній, тому приватний виконавець не міг виправляти описку постановою з номером виконавчого провадження, оскільки постанова виноситься у відкритому виконавчому провадженні. Окрім цього, в постанові про виправлення описки зазначено інші підстави для повернення виконавчого листа та постанова винесена після винесення судом ухвали 29.05.2020 про витребування доказів у справі за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що виконавчий лист взагалі не пред`являвся приватному виконавцю Пафьонову Г.В. до виконання.

В судовому засіданні 25 вересня 2020 року представник приватного виконавця ОСОБА_2 адвокат Громадський О.В. пояснив, що виконавче провадження не було відкрито, а в матеріалах заяви наявна довіреність особи, яка підписала заяву про відкриття виконавчого провадження. При поданні заяви приватним виконавцем було перевірено оригінал довіреності, встановлено особу та знято копію довіреності, яка долучена до матеріалів заяви.

В наступні судові засіданні представник приватного виконавця не з`явився, причину не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Бабенко Н.С. в судовому засіданні 04.04.2023 через неможливість встановити відеоконференцзв`язок, просила розглянути справу без її участі.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Дослідивши матеріали скарги, матеріали справи № 2-2337/11, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

З наданих представником приватного виконавця копій матеріалів номер за АСВП: 59139202 вбачається, що 16 травня 2019 року до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. надійшла заява, підписана заступником начальника відділу реструктуризації та стягнення заборгованості Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» Шуляком С.Б., в якій він просить: 1. Прийняти виконавчий лист за № 2-2337/11 від 22.12.2018 року виданий Заводським районним судом м. Миколаєва та відкрити виконавче провадження. 2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №1805-н від 02.08.2007 року в розмірі 2 196 050 грн 22 коп.

16 травня 2019 року за № 2532 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

17 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/487/156/2015 виданого 22.12.2018 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 2196050,22 грн. В рахунок погашення заборгованості вернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , винесено постанову ВП №59139202, якою виправлено помилку, допущену в постановляючій частині Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019, а саме зазначено обґрунтування підстав для повернення та виправлено норму Закону.

Скаржник не погоджується з вказаними Повідомленням та постановою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження, відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконаюче провадження», здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Механізм функціонування автоматизованої системи визначає Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256 (п. 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), яка розроблена відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, одним із видів рішень, що приймаються державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження є повідомлення.

Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5 затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями (далі Правила), які встановлюють порядок документування діяльності з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), роботи з документами (далі - діловодство) та організації архіву в районних, районних в містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділах державної виконавчої служби відповідних головних територіальних управлінь юстиції, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - органи державної виконавчої служби), приватними виконавцями.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Правил, Документи, що надходять до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця каналами електрозв`язку, поштою (телеграми, телефонограми, факсограми, факсимільні повідомлення, електронні документи), надаються особисто (у тому числі під час особистого прийому) або доставляються кур`єром, приймаються відповідальною особою органу державної виконавчої служби, приватним виконавцем або відповідальною особою приватного виконавця.

Приймання кореспонденції, яка надається особисто або кур`єром, здійснюється після надання оригіналу документа, що посвідчує особу (документа, що підтверджує повноваження представника або належність його до організації-відправника). У разі ненадання таких документів або пред`явлення таких, що не оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, кореспонденція не приймається.

Порядок засвідчення копій документів регулюється Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55 (далі - ДСТУ 4163-2003), та Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (далі - Правила № 1000/5).

Відповідно до пункту 1 Правил № 1000/5, ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Згідно пунктів 1, 2, 8 глави 10 розділу ІІ Правил № 1000/5, порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи. Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що право на подання і підписання відповідної заяви має особисто керівник юридичної особи або представник на підставі довіреності. Копія довіреності може засвідчуватись керівником юридичної особи або представником.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/5500/18, слід вважати підтвердженими повноваження представника юридичної особи на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності у ній відповідного застереження на вчинення певної дії.

З наданих суду копій матеріалів АСВП: 59139202 виявлено, що в заяві від 16.05.2019 про відкриття виконавчого провадження, яка підписана заступником начальника відділу реструктуризації та стягнення заборгованості Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» Шуляком С.Б., зазначено додатки: «2. Завірена копія довіреність заступника начальника відділу реструктуризації заборгованості та стягнення».

Однак в матеріалах номер за АСВП: 59139202 міститься копія довіреності на ім`я Шуляка С.Б., яка взагалі не засвідчена. Отже, при поданні заяви була надана довіреність, яка не оформлена відповідно до вимог чинного законодавства.

Посилання представника приватного виконавця на те, що копію довіреності було зроблено приватним виконавцем з оригіналу довіреності під час прийняття заяви, суд оцінює критично, оскільки копія довіреності, яка міститься в матеріалах, не засвідчена приватним нотаріусом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що при поданні заяви 16.05.2019, приватному виконавцю Парфьонову Г.В. не було надано документу, що підтверджує повноваження особи, яка подала заяву, внаслідок чого ним не було належним чином встановлено особу, яка подавала заяву, а тому у приватного виконавця були відсутні підстави для прийняття цієї заяви.

Крім цього, у копіях матеріалів номер за АСВП: 59139202, які надані суду представником приватного виконавця Парфьонова Г.В., міститься дві копії повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019, на одному з яких міститься запис «Постанову та виконавчий лист отримав 17.05.2019 ОСОБА_4 ». Однак матеріали взагалі не містять жодних підтверджень повноважень цієї особи. Більш того, Постанова, яку нібито отримав ОСОБА_4 станом на 17.05.2019 у матеріалах відсутня.

До того ж, відповідно до п. 4 Розділу ІІ Правил, у разі виявлення відсутності додатків, зазначених у документі, або окремих аркушів, а також помилок в оформленні документа, що унеможливлює його виконання (відсутність підпису, відбитка печатки, грифа затвердження тощо), документ не реєструється (крім виконавчих документів), відправникові надсилається письмовий запит або його повідомляють про це телефоном. При цьому на документі робиться відповідна відмітка із зазначенням дати запиту (розмови телефоном), посади та прізвища особи, якій зроблено запит, підпису, ініціалів (ініціалу імені) та прізвища особи, яка здійснила запит.

Як зазначалось вище, у додатках до заяви від 16.05.2019 була відсутня завірена копія довіреності, однак приватним нотаріусом не було вчинено відповідних заходів, передбачених пунктами 2, 4 Розділу ІІ Правил.

Враховуючи викладене вище, суд вважає неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. щодо прийняття заяви від 16.05.2019 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», а тому слід зобов`язати приватного виконавця скасувати винесене приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. повідомлення від 16.05.2019 вих. №2532 про повернення виконавчого документу виконавчого листа №2/487/156/2015 виданого 28.12.2018 р. Заводським районним судом м. Миколаєва стягувачу без прийняття до виконання.

Окрім цього, слід суд зауважує, що відповідно до пунктів 1, 3, 4 Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5, вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження. Дата реєстрації та вхідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формуються Системою автоматично. Кожному виконавчому провадженню надається єдиний унікальний номер, який формується Системою.

За даними про зареєстрований документ Системою формуються журнал реєстрації загальної вхідної кореспонденції, журнал реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження, журнал обліку виконавчих проваджень.

Отже, виходячи з наведених положень, під час реєстрації виконавчого документу формується номер виконавчого провадження.

Однак, складаючи повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, приватним виконавцем в ньому не зазначено номер виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до наданих представником приватного виконавця Журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції та Журналу обліку виконавчих проваджень, був сформований номер виконавчого провадження: 59139202.

Щодо вимоги про визнання неправомірною та зобов`язання скасувати постанову від 17.06.2020 ВП № 59139202 про виправлення помилки в повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019 р., суд дійшов такого.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, вказана стаття Закону спрямована на надання можливості виконавцю виправити помилки, що викладені у процесуальних документах в рамках виконавчого провадження, які при цьому не змінювали б змісту документу.

Однак, постановою від 17.06.2020 виправлено не арифметичні чи граматичні помилки, а змінено зміст Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. А саме, цією постановою зазначено обґрунтування підстав для повернення виконавчого документу та змінено норму ЗУ «Про виконавче провадження», якою керувався приватний виконавець.

Вказане свідчить про неправомірність дій приватного виконавця, а тому суд дійшов висновку про визнання його дій щодо винесення постанови від 17.06.2020 неправомірними та зобов`язання скасувати вказану постанову.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, на рішення та дії приватного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича щодо:

прийняття заяви від 16.05.2019 вих. № 113-20.13/1805-н/вих, підписаної заступником начальника відділу реструктуризації та стягнення заборгованості Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» Шуляком С.Б.;

винесення постанови від 17.06.2020 ВП № 59139202 про виправлення помилки, допущеної в постановляючій частині Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича скасувати:

Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/487/156/2015 виданого 22.12.2018 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 2196050,22 грн. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь Відкритого Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 ;

постанову від 17.06.2020 ВП № 59139202 про виправлення помилки, допущеної в постановляючій частині Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24 квітня 2023 року.

Суддя: З.М. Сухаревич