Справа № 348/2043/22
Провадження № 22-ц/4808/788/23
Головуючий у 1 інстанції Максименко О. Ю.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів - Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Максименко О.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначила, що вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який 04.09.2012 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє з яких повнолітні, дочка ОСОБА_4 є неповнолітньою.

Відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2015 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття.

На виконання рішення було видано виконавчий лист №348/1932/15-ц від 05.01.2016 року та відкрито виконавче провадження №50640752.

Відповідач не виконував належним чином рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2022 року у розмірі 27 980,12 грн.

Невиконання рішення суду підтверджується також постановою про накладення арешту на кошти ОСОБА_2 від 19.10.2022 року та постановою про накладення штрафу від 19.10.2022 року.

Зазначила, що у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки, яка розраховується 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

З проведених нею розрахунків, за період з 01 квітня 2018 року по 25 жовтня 2022 року, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем на утримання доньки з урахуванням суми заборгованості по аліментам і часткового погашення, становить 26 225,80 грн.

З урахуванням викладеного, просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі заборгованості по аліментам 26225,80 грн по виконавчому провадженню №50640752 та витрати на правову допомогу у розмірі 10000, 00 грн.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 8225, 80 грн, судові витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду про зменшення розміру пені по аліментів не відповідає вимогам закону. Наявність двох малолітніх дітей на утримання не є підставою для зменшення розміру неустойки (пені) за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів. Не погоджується з твердженням суду першої інстанції щодо того, що відповідач протягом вересня-жовтня 2022 року перераховував позивачці аліменти в розмірі 18 000 грн, які позивачка з власної ініціативи не отримала, оскільки нею було надано пояснення, що вона не мала можливості забрати дані кошти у зв`язку з перебуванням за кордоном, відповідач мав можливість надіслати кошти в інший спосіб, або вирішити це питання з державним виконавцем, але відповідачем не вжито можливих способів щодо погашення заборгованості, кошти в сумі 18000 грн були боргом за несплату аліментів за попередній період.

Судом першої інстанції не враховано, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась внаслідок несплати аліментів протягом тривалого часу, що свідчить про байдужість відповідача до обов`язку утримувати доньку, а звернення до суду про стягнення неустойки (пенні) є нагадуванням про його обов`язок матеріально забезпечувати свою доньку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач обізнаний про обов`язок сплачувати аліменти, але свої зобов`язання вчасно не виконував та не надав належних доказів, які б свідчили про те, що несплата аліментів виникла з незалежних від нього причин, а саме те, що ОСОБА_2 в силу стану здоров`я, тяжких обставин, був позбавлений можливості перераховувати аліменти на утримання доньки. Також відповідачем не доведено, що він вжив всіх залежних від нього заходів належного виконання зобов`язання.

Щодо витрат на правову допомогу, скаржниця зазначила, що визначений судом розмір витрат на правничу допомогу не відповідає обсягу виконаної роботи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_7 зазначив, що суд першої інстанції вірно зазначив, що є підстави для зменшення розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів має стабільний дохід, має на утриманні двох малолітніх дітей та протягом вересня-жовтня 2022 року перераховував позивачці аліменти в розмірі 18000 грн, які позивачка з власної ініціативи не отримала.

Також вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки категорія справи не є складною, а зазначені адвокатом юридичні послуги не відповідають критерію реальності адвокатських витрат і є завищеними.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, за загальним правилом, визначеним у ЦПК України, розгляд цивільної справи про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у суді апеляційної інстанції може бути здійснено у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, зазначив, що оскільки розмір пені обмежується розміром заборгованості по аліментах і є значно більшим, суд не перевіряє правильність розрахованої пені. Державним виконавцем визначено розмір заборгованості ОСОБА_2 - 27980,12 грн, позивачка визначила суму заборгованості 26225,80 грн. Суд першої інстанції, врахувавши, що платник аліментів має стабільний дохід, має на утриманні ще двох малолітніх дітей, а також, що протягом вересня-жовтня 2022 року відповідач перерахував позивачу аліменти в розмірі 18000 грн, які позивач з власної ініціативи не отримала, доказів іншого суду не надала, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на суму перерахованих аліментів та стягнув з відповідача пеню в сумі 8225,80 грн та дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2015року з ОСОБА_2 стягнено аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, стягнення аліментів проводити з 30.09.2015, на підставі якого 24.12.2015 року було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.10.2022 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .

Згідно постанови державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.10.2022 року за несплату аліментів за 18 місяців, що становить 20% від суми заборгованості на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 5596, 02 грн.

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за період з 1 квітня 2018 року по 01 жовтня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів складає 27980,12 грн.

Згідно розрахунку позивачки заборгованість по аліментам складає 26225, 80 грн.

ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з 21.04.2018 року, від даного шлюбу має двох малолітніх дітей.

Відповідач працює директором ТзОВ ТВП «Олімпія» та згідно довідки про доходи за 2022 рік його заробітна плата склала 81 640,79 грн. Відповідач також отримує дохід від заняття підприємницькою діяльністю.

В період з вересня по жовтень 2022 року відповідач перерахував через АТ «Укрпошта» аліментні платежі на ім`я позивачки в загальній сумі 18000 грн, вказані кошти були повернуті відправнику без вручення адресату з причини перебування позивачки за межами України. На момент розгляду справи заборгованість по аліментам відсутня.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок щодо порядку обчислення пені уразі виникнення заборгованості з сплати аліментів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення Цивільного кодексу України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що з ОСОБА_2 на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2015 року стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 30.09.2015 року.

Відповідач своєчасно не сплачував аліменти, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до розрахунку, наданого державним виконавцем Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за період з 1 квітня 2018 року по 01 жовтня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів складає 27980,12 грн.

Згідно розрахунку позивачки заборгованість по аліментам складає 26225, 80 грн. Вказана заборгованість не заперечується відповідачем.

Судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивачкою додано розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно якого розмір пені за прострочення сплати аліментів станом на 25.10.2022 року, складає 331155,86 грн, загальна сума заборгованості за аліментами складає 26225,80 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не здійснив перевірку такого розрахунку та не навів у судовому рішенні алгоритму розрахунку пені, дійшовши помилкового висновку про те, що оскільки розмір пені обмежується розміром заборгованості по аліментах і є значно більшим, то суд не перевіряє правильність розрахованої пені.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ, у судових рішеннях має бути наведена правова оцінка доводів сторін. Мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

З огляду на суть вимог та доводів сторін у цій справі, оскаржуване рішення в частині визначення (розрахунку) пені за несвоєчасну сплату аліментів є неповним та немотивованим.

Вирішуючи спір та наводячи в рішенні формулу розрахунку суми пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів, суд першої інстанції послався на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 28.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, не взявши до уваги висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року, справа № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, в якій зазначено, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18 помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Згідно з указаним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %.

Загальна кількість прострочених днів з 01 травня 2018 року до 30 вересня 2022 року становить 1553 дні.

Відповідачем було здійснено періодичні погашення заборгованості, а саме в березні 2020 року відповідачем було сплачено заборгованість по аліментам в розмірі 27 000 грн, в жовтні 2021 року відповідачем було сплачено заборгованість в розмірі 30 000 грн, що враховується судом при визначені розміру неустойки.

Отже, розмір неустойки (пені) з урахуванням платежів, здійснених в березні 2020 року та жовтні 2021 року, становить 288 900,00 грн, з яких за:

квітень 2018 року - розрахунок пені 1%*670*1 500,00=10 050,00 грн.

травень 2018 року - розрахунок пені 1%*639*1 500,00=9 585,00 грн.

червень 2018 року - розрахунок пені 1%*609*1 500,00=9 135,00 грн.

липень 2018 року - розрахунок пені 1%*578*1 500,00=8 670,00 грн.

серпень 2018 року - розрахунок пені 1%*547*1 500,00=8 205,00 грн.

вересень 2018 року - розрахунок пені 1%*517*1 500,00=7 755,00 грн.

жовтень 2018 року - розрахунок пені 1%*486*1 500,00=7 290,00 грн.

листопад 2018 року - розрахунок пені 1%*456*1 500,00=6 840,00 грн.

грудень 2018 року - розрахунок пені 1%*425*1 500,00=6 375,00 грн.

січень 2019 року - розрахунок пені 1%*394*1 500,00=5 910,00 грн.

лютий 2019 року - розрахунок пені 1%*366*1 500,00=5 490,00 грн.

березень 2019 року - розрахунок пені 1%*335*1 500,00=5 025,00 грн.

квітень 2019 року - розрахунок пені 1%*305*1 500,00=4 575,00 грн.

травень 2019 року - розрахунок пені 1%*274*1 500,00=4 110,00 грн.

червень 2019 року - розрахунок пені 1%*244*1 500,00=3 660,00 грн.

липень 2019 року - розрахунок пені 1%*213*1 500,00=3 195,00 грн.

серпень 2019 року - розрахунок пені 1%*182*1 500,00=2 730,00 грн.

вересень 2019 року - розрахунок пені 1%*152*1 500,00=2 280,00 грн.

жовтень 2019 року - розрахунок пені 1%*700*1 500,00=10 500,00 грн.

листопад 2019 року - розрахунок пені 1%*670*1 500,00=10 050,00 грн.

грудень 2019 року - розрахунок пені 1%*639*1 500,00=9 585,00 грн.

січень 2020 року - розрахунок пені 1%*608*1 500,00=9 120,00 грн.

лютий 2020 року - розрахунок пені 1%*579*1 500,00=8 685,00 грн.

березень 2020 року - розрахунок пені 1%*548*1 500,00=8 220,00 грн.

квітень 2020 року - розрахунок пені 1%*518*1 500,00=7 770,00 грн.

травень 2020 року - розрахунок пені 1%*487*1 500,00=7 305,00 грн.

червень 2020 року - розрахунок пені 1%*457*1 500,00=6 855,00 грн.

липень 2020 року - розрахунок пені 1%*426*1 500,00=6 390,00 грн.

серпень 2020 року - розрахунок пені 1%*395*1 500,00=5 925,00 грн.

вересень 2020 року - розрахунок пені 1%*365*1 500,00=5 475,00 грн.

жовтень 2020 рок - розрахунок пені 1%*334*1 500,00=5 010,00 грн.

листопад 2020 рок - розрахунок пені 1%*304*1 500,00=4 560,00 грн.

грудень 2020 року - розрахунок пені 1%*273*1 500,00=4 095,00 грн.

січень 2021 року - розрахунок пені 1%*242*1 500,00=3 630,00 грн.

лютий 2021 року - розрахунок пені 1%*214*1 500,00=3 210,00 грн.

березень 2021 року - розрахунок пені 1%*183*1 500,00=2 745,00 грн.

квітень 2021 року - розрахунок пені 1%*153*1 500,00=2 295,00 грн.

травень 2021 року - розрахунок пені 1%*122*1 500,00=1 830,00 грн.

червень 2021 року - розрахунок пені 1%*457*1 500,00=6 855,00 грн.

липень 2021 року - розрахунок пені 1%*426*1 500,00=6 390,00 грн.

серпень 2021 року - розрахунок пені 1%*395*1 500,00=5 925,00 грн.

вересень 2021 року - розрахунок пені 1%*365*1 500,00=5 475,00 грн.

жовтень 2021 року - розрахунок пені 1%*334*1 500,00=5 010,00 грн.

листопад 2021 року - розрахунок пені 1%*304*1 500,00=4 560,00 грн.

грудень 2021 року - розрахунок пені 1%*273*1 500,00=4 095,00 грн.

січень 2022 року - розрахунок пені 1%*242*1 500,00=3 630,00 грн.

лютий 2022 року - розрахунок пені 1%*214*1 500,00=3 210,00 грн.

березень 2022 року - розрахунок пені 1%*183*1 500,00=2 745,00 грн.

квітень 2022 року - розрахунок пені 1%*153*1 500,00=2 295,00 грн.

травень 2022 року - розрахунок пені 1%*122*1 500,00=1 830,00 грн.

червень 2022 року - розрахунок пені 1%*92*1 500,00=1 380,00 грн.

липень 2022 року - розрахунок пені 1%*61*1 500,00=915,00 грн.

серпень 2022 року - розрахунок пені 1%*30*1 500,00=450,00 грн.

вересень 2022 року - розрахунок пені 1%*0*1 500,00=0,00 грн.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, з ОСОБА_2 підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з 01 травня 2018 року до 30 вересня 2022 року у розмірі 288 900,00 грн, однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами за цей період, який зазначає позивачка, а саме 26 225,80 грн.

Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 196 ЦПК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.10.2022 року за несплату аліментів за 18 місяців, що становить 20% від суми заборгованості на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 5596, 02 грн. Доказів того, що дана постанова скасована, відповідачем не надано.

В даному випадку колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення п. 2 ч. 1 ст. 196 СК України та розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, а саме накладеного штрафу на ОСОБА_2 , передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме 20 629,78 грн (26 225,80 грн (сума заборгованості) - 5596,02 грн (штраф)).

Колегія суддів вважає, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на положення ч. 2 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, та безпідставно зменшив розмір пені за прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено, що відповідач є директором ТзОВ ТВП «Олімпія» та згідно довідки про доходи за 2022 рік його заробітна плата клала 81 640,79 грн, також відповідно до копії податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, ОСОБА_2 отримує дохід від заняття підприємницькою діяльністю. Також відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у власності ОСОБА_2 перебувають об`єкти нерухомості. Колегія суддів погоджується із доводом апеляційної скарги про те, що факт, перебування на його утриманні ще двох малолітніх дітей, не є достатньою підставою для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів та не звільняє його від обов`язку по утриманню дитини від попереднього шлюбу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України.

Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини в розмірі - 20 629,78 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1ст.374ЦПК України).

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню відповідно до п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в сумі 20 629,78 грн.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17 викладено висновок проте, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності з Законом України «Про судовий збір».

Згідно підп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання позовної заяви судовий збір складав 992,40 грн, за подання апеляційної скарги 1488,60 грн. Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1951,60 грн.

Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 та п.1 ч.3 ст133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачкою надано: договір № 1011/21 про надання правової допомоги від 10.11.2021 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.22), квитанцію № 189 від 31.10.2022 року про сплату гонорару за надання правової допомоги в сумі 10000 грн (а.с.6), розрахунок витрат на правову допомогу, відповідно до якого консультація, вивчення нормативної бази, перегляд практики суду - 1000 грн, клопотання, заяви, запити - 1000 грн, підготовка позову до суду, розрахунок - 4000 грн, представництво інтересів позивачки адвокатом в суді - 4000 грн (а.с.7) та акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 1011/21 від 10.11.2021 року (а.с.95).

У відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити витрати на правничу допомогу, посилаючись на те, що вони є завищеними.

Колегія суддів беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивачці послуг, дійшла висновку про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу до 7000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує положення ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України та виходить з засад пропорційності, відповідно до яких при частковому задоволенні позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 26 225,80 грн, а позов задоволено частково на суму 20 629,78 грн, що становить 78,66 %, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5506,20 грн (7000 грн х 78,66%).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 20 629,78 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5506,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1951,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева