Справа № 462/2216/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Регіональної газової компанії «Львівгаз» про зобов`язання встановити індивідуальний лічильник газу, або нарахування газу за нормами споживання,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся у суд з позовом, у якому просить зобов`язати відповідача встановити індивідуальний лічильник газу, або нараховувати об`єм спожитого газу по нормах споживання.Свої вимоги мотивує тим, що у жовтні 2016 року у будинку АДРЕСА_1 встановила загальнобудинковий лічильник газу, згідно з яким йому проводиться нарахування за спожитий газ. Об`єм нарахованого газу в 2/4 рази перевищує норми споживання, де є лише газова плита, відповідно: за жовтень 2022 року - 16,49 куб.м, листопад - 19,4 куб. м, грудень - 15,6 куб.м, січень 2023 - 28,68 куб. м, лютий - 20,64 куб. м. і це для двох осіб похилого віку, а сім`я з чотирьох осіб по індивідуальному лічильнику у середньому споживає 12/14 куб.м газу на місяць. Починаючи з 2017 року він 5 раз звертався з заявою до компанії "Львівгаз" про встановлення йому індивідуального лічильника, але кожного разу отримував відписку. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" кінцевою датою забезпечення індивідуальними лічильниками у квартирах багатоповерхових будинків було 01.01.2021. До моменту встановлення індивідуальних лічильників газу, нарахування об`ємів газу повинно здійснюватися за нормами споживання. Так як у їхньому будинку загальнобудинковий лічильник встановили до 20.01.2018 без згоди з мешканцями і без оформлення правових договірних відносин, то відмовляти їм у нарахуванні об`ємів споживання газу по нормах споживання у компанії "Львівгаз" юридичних підстав немає. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований і проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , та являється споживачем послуг з газопостачання.

Встановлено, що індивідуального лічильника газу у квартирі позивача не має. Постачання газу до квартири та оплата вартості наданих послуг з газопостачання здійснюється на підставі "Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання".

Встановлено, що у жовтні 2016 року в будинку АДРЕСА_1 встановлено загальнобудинковий лічильник, відтак оплата за газ нараховується по такому лічильнику.

Так, у відповідності до Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відносини між споживачами та оператором газорозподільних систем регулюються укладеним між ними Типовим договором, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року.

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»( зі змінами закону від 21.12.17, які набрали законної сили 20.01.2018), передбачені права споживача на встановлення безоплатного газового лічильника до 1 січня 2021 року.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу по відношенню до побутового споживача ТзОВ «Львівгаз Збут» є постачальником, а АТ «Оператор газо- розподільної системи «Львівгаз» - розподільником, оператором газорозподільної мережі.

Встановлення загальнобудинкових вузлів обліку передбачено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим НКРКП, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а порядок проведення розрахунків встановлений Постановою Кабінету Міністрів від 27.01.2016 р. №46.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до РГК «Львівгаз» із заявами про встановлення індивідуального газового лічильника, однак отримував відповідь про те, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий природний газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу Будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

У пункті 1 ч.5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (Постанова №2494 від 30.09.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) зазначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

При цьому балансоутримувач не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Пунктом 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою КБУ від 16.05.2002 р. №620 передбачено, що власник будинку, особа, відповідальна за експлуатацію будинку, балансоутримувач будинку, тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі за їх наявності, а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Згідно з п.2 ч. 1 розділу VI цього ж Кодексу доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Відповідно до вимог цього Закону, із змінами згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які набрали чинності 20.01.2018 р., визначений порядок встановлення лічильників газу споживачам. У разі не встановлення населенню лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Суд визнає доведеною обставину порушення оператором РГК «Львівгаз» вимог Кодексу газорозподільних систем, зокрема, пунктом 3 глави 4 «Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення)» розділу IX вказаного кодексу передбачено, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Побутовий споживач - це споживач, який споживає газ у своєму помешканні і квартирі). Загальнобудинковий лічильник рахує газ, спожитий цілим будинком, тобто всіма побутовими споживачами, а також юридичними особами та суб`єктами господарської діяльності, розташованими у будинку.

Тому лічильник газу не забезпечує і не може забезпечити облік споживання кожного окремого побутового споживача. Вказаний нормативний акт НКРЕ, окрім того, що надає газорозподільним підприємствам право встановлювати загальнобудинкові лічильники, містить також пряму вказівку на застосування норм споживання до побутових споживачів, помешкання яких не обладнані лічильником.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №214/2435/17 провадження № 14-347цс18 зазначено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1023-XII держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст. 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону № 1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями статті 6 Закону № 3533-VIта графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII- тільки для приготування їжі- з 01 січня 2021 року).

Суд зауважує, що саме на Оператора ГРМ покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Разом з тим, у разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Національна комісія регулювання електроенергетики України застосовує до суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, такі санкції:

у разі не встановлення вузлів обліку природного газу та/або неприпинення розподілу природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку, - застереження;

у разі невжиття суб`єктом господарювання, до якого застосовано застереження, відповідних заходів - штраф у розмірі до 25 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна комісія регулювання електроенергетики України за наявності в діяльності суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, порушень, передбачених цим Законом, видає у межах своїх повноважень на підставі акту перевірки, оформленого в установленому порядку, постанови про накладення штрафів за встановленою формою.

Відтак, станом на день розгляду справи такий обов`язок відповідачем РГК «Львівгаз» не виконано, тому настає відповідальність передбачена статтею 6 Закону № 3533-VI, а такий обов`язок не припиняється та існує до моменту встановлення індивідуального лічильника газу у квартирі ОСОБА_1 .

Доказів на спростування виконання такого обов`язку відповідачем РГК «Львівгаз» суду не надано, а докази надані позивачем щодо факту невиконання такого обов`язку відповідачем РГК «Львівгаз» не спростовано.

Оскільки законодавством станом на день ухвалення рішення не встановлено крайню дату виконання такого обов`язку оператором ГРМ, а позивач заявив позовну вимогу про зобов`язання встановити лічильник газу на час дії норми, яка передбачала кінцевий строк встановлення лічильника, що не звільняє відповідача від обов`язку по завершенні такого строку встановити індивідуальний лічильник газу, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання встановити у кв. АДРЕСА_3 індивідуальний лічильник газу за кошти РГК «Львівгаз» є підставними та підлягають задоволенню з зобов`язанням встановити індивідуальний газовий лічильник без покликання на межу крайнього строку встановлення лічильника та до моменту встановлення такого лічильника проводити нарахування за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в даній категорії справ ОСОБА_1 від сплати судового збору при подачі позову до суду звільнений, а тому такий підлягає стягненню з відповідача РГК «Львівгаз на користь держави в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-287, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Зобов`язати РГК «Львівгаз» встановити у квартирі АДРЕСА_3 лічильник газу за кошти РГК «Львівгаз».

Зобов`язати РГК «Львівгаз» до моменту встановлення індивідуального лічильника газу у квартирі АДРЕСА_3 здійснювати облік природного газу за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з РГК «Львівгаз» на користь держави 1073,60 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду .

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Регіональна газова компанія «Львівгаз», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Золота, 42.

Суддя: