Справа № 466/4837/23
Провадження № 2-о/466/145/23
У Х В А Л А

30 травня 2023 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Льовва Баєва О.І., вивчивши заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, -

у с т а н о в и в:

заявник звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 є одна особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до книги записів актів громадянського стану про народження №10 від 19.04.1965 року ОСОБА_7 , вказавши ім`я матері « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 »; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до книги записів актів громадянського стану про народження №27 від 28.04.1969 року ОСОБА_10 , вказавши ім`я матері « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 ».

Розглянувши матеріали заяви, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження у справі у зв`язку із наступним.

Окреме провадження, відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Аналіз змісту поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення свідчить про те, що заявник просить встановити факт тотожності особи, а саме, що « ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам статті 315 ЦПК України.

Подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме тотожність особи, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Пунктом 5 ч.1 ст.186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 186, 315 ЦПК України,-

постановив:

у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: О. І. Баєва