Номер провадження: 22-ц/813/2671/23
Справа № 501/3540/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08.06.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/3540/20

Номер провадження: 22-ц/813/2671/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката Теплякової Тетяни Євгенівни, діючої від імені ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі в частині позовних вимог під час розгляду цивільної справи за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Смирнова В.В. 14 грудня 2021 року, повний текст рішення складений 23 грудня 2021 року,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним первісним позовом, в якому просить: 1) визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 117,4 кв. м.; 2) визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею - 0,0465 га., кадастровий номер земельної ділянки :04:005:0169, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 ; 3) визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку квартири за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 27,7 кв. м.; 3) визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку автомобіля марки Suzuki, Модель: grand vitara, Тип: легковий універсал-В, Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з 27.08.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. На дату звернення до суду з вказаним позовом шлюб між сторонами не розірвано, але спільного господарства подружжя не веде, шлюбні відносини фактично припиненні з 15 вересня 2020 року. Від шлюбу подружжя мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В період шлюбу сторонами набуто майно: - житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору-купівлі продажу з розстроченням платежу від 18.09.2017 року; - земельна ділянка, площею - 0,0465 га., розташований за адресою - АДРЕСА_1 ; - квартира АДРЕСА_3 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.04.2015 року; - автомобіль марка SUZUKI GRAND VITARA, р/н НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію/з від 03.08.2016 року.

Вказане майно було набуто сторонами за рахунок спільних коштів подружжя та за згодою сторін оформлення майна здійснювалось на відповідача (Т. 1, а. с. 1 - 6).

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеною зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 77/100 частин квартири, що заходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Руником Стройінвест» договір купівлі-продажу майнових прав №З6129Б від 24.12.2012 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав майнові права на кв. АДРЕСА_4 . Відповідно до п. 5.1 вказаного Договору вартість майнових прав на квартиру на момент укладення договору склала 334 835,10 грн.. ОСОБА_2 було сплачено, за рахунок особистих коштів, до укладення шлюбу з позивачкою 77% вартості вказаного майна, а саме - 258 742 грн.. У шлюбі з позивачкою було сплачено залишок заборгованості за вказаним договором у сумі 76 093,10 грн..

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 15.04.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 було зареєстровано право приватної власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного, ОСОБА_2 зазначає, що ним було придбане майно хоча і у період шлюбу, але за особисті кошти (77% від загальної вартості майна), та вказане майно не може вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є в частині особистою власністю ОСОБА_2 ( Т. 1, а. с. 45 - 48).

ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив: 1) задовольнити позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 117,4 кв. м., та на 1/2 частку земельної ділянки, площею - 0,0465 га., кадастровий номер земельної ділянки :04:005:0169, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) залишити без задоволення позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку автомобіля марка: Suzuki, Модель: grand vitara, Тип: легковий універсал-В, Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить 50% вартості транспортного засобу, у розмірі 24 500 грн.; 3) вимоги про визнання права власності на частку квартири, задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 23/50 частки квартири за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 27,7 кв. м..

Відзив обґрунтований тим, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на житлового будинку та на частки земельної ділянки ОСОБА_2 визнає у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на частку автомобіля, зазначає, що вказаний автомобіль після припинення шлюбних відносин знаходився в користуванні та розпорядженні відповідача. Оскільки автомобіль зазнав технічних несправностей та недоцільністю його подальшого використання із технічних причин, відповідач відчужив його на підставі договору купівлі-продажу №5150/2020/2317780 від 27.11.2020 року за ціною 49 000 грн.. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 згоден та запропонував надати ОСОБА_1 грошову компенсацію 50% вартості вказаного транспортного засобу, який було відчужено у розмірі 24 500 грн..

Щодо вимог про визнання за ОСОБА_1 права на квартири в ж/м. «Радужний» зазначає, що визнає частково вказані вимоги, а саме про визнання за ОСОБА_4 права власності на 23/50 частки вказаної квартири (а. с. 70 - 72, 78 - 82).

03.08.2021 року від адвоката Антонової Л.Г., діючої від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про згоду на отримання грошової компенсації вартості автомобіля. Представник позивачки також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки грошову компенсацію вартості частки автомобіля у сумі 100 656 грн., відповідно до консультативного висновку (Т. 1, а. с. 140 140 зворотна сторона).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні вищевказаних первісних позовних вимог ОСОБА_1 ..

Стягнуто з ОСОБА_1 недоплачений судовий збір на користь держави в розмірі - 6 356,00 грн..

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 77/100 частини квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судові витрати в розмірі - 2 588,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тільки положеннями діючого законодавства щодо спільної сумісної власності подружжя (Т. 1, а. с. 169 - 172).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2021року. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .. Визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є обьєктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 117,4 кв.м.. Визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею - 0,0465 га., кадастровий номер земельної ділянки :04:005:0169, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 .. Визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частку квартири за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 27,7 кв. м.. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% вартості реалізованого ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 автомобіля марка: Suzuki, Модель: grand vitara, Тип: легковий універсал-В, Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 100 656 грн.. У задоволенні зустрічного позову відмовити. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) рішення суду не містить мотивувальної частини, а саме - не містить обґрунтування оцінки доводів сторін по справі, оцінки наданих сторонами доказів, мотивів їх відхилення та прийняття; 2) судом першої інстанції не взято до уваги, що спірне майно придбане у шлюбі, за рахунок спільних коштів подружжя, право власності на яке оформлене за обопільною згодою сторін за відповідачем. На майно придбане у шлюбі, поширюється презумпція спільності майна подружжя; 3) судом не було взято до уваги, що відповідачем частково було визнано позовні вимоги; 4) судом першої інстанції було подвійно стягнуто судовий збір в дохід держави (Т. 1, а. с. 187 -188 б).

Адвокат Теплякова Тетяна Євгенівна, діюча від імені ОСОБА_2 , у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу задовольнити частково. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, права власності на: 1) частку квартири за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 55 кв. м.; 2) частку автомобіля марки Suzuki, Модель: grand vitara, Тип: легковий універсал-В, Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку із відсутністю предмета спору, на підставі ст. ст. 377, 255 ЦПК України.

Адвокат зазначає, що 07.06.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_5 прийняла у власність квартиру за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 55 кв.м.. Відповідно до п. 5 укладеного Договору, останній було укладено за згодою дружини - ОСОБА_1 , про що було складено відповідну заяву, яка була засвідчена приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Олійниченко Ж.В. за реєстровим №203. Вартість продажу склала 1 298 000 грн.. З метою інвестування отриманих коштів від продажу, позивач та відповідач вирішили придбати майнові права на об`єкт нерухомого майна у ТОВ «СК «Фамільний Дім».

01.07.2022 року ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №8/15Р, на квартиру, розташовану за будівельною адресою - АДРЕСА_5 , з наступними характеристиками - секція 8, квартира 15, площа - 47,9 кв. м., поверх 3. Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав №8/15Р від 01.07.2022 сума договору склала 1 340 838,45 грн.. Сума грошових коштів, за які було придбано майнові права на квартиру, це сума грошових коштів, які були отримані в результаті продажу квартири за адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею - 55 кв. м., за Договором купівлі-продажу квартири від 07.06.2022 року та додаткових коштів сім`ї.

Щодо автомобіля адвокат зазначає, що вказаний автомобіль було відчужено, у зв`язку з його технічними несправностями. За виручені грошові кошти від реалізації автомобіля сторони придбали автомобіль марки Citroen, модель C4 PICASSO, рік випуску 2014, тип легковий, універсал. Вартість якого склала 143 200 грн. (Т. 1, а.с. 214 - 215, 219 - 221).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.05.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2021 року залишено без руху. (Т. 1, а. с. 194 - 194 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом подано заяву якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2021 року (Т. 1, а. с. 203-203 зворотна сторона).

14.02.2023 року на електронну адресу та 21.02.2023 року до канцелярії суду надійшов від адвоката Теплякової Т.Є., діючої від імені ОСОБА_2 , відзив на апеляційну скаргу (Т. 1, а. с. 214 - 215, 219 - 221).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року №126/0/15-23 суддю ОСОБА_6 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Закінчено підготовку справи до розгляду. Призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 1, а. с. 232 - 232 зворотна сторона).

У судовому засіданні адвокат Антонова Л.Г., діюча від імені ОСОБА_1 , підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Адвокат Теплякова Т.Є., діюча від імені ОСОБА_2 , у судовому засіданні підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу задовольнити частково. В частині вимог, щодо квартири та автомобіля провадження закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи клопотання про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання адвоката Теплякової Т.Є., діючої від імені ОСОБА_2 , про закриття провадження не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що як на час пред`явлення позовів, так і на час ухвалення судом рішення між сторонами був наявний спір. Вказаний спір не був вирішений.

З огляду на вищевказане колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Теплякової Тетяни Євгенівни, діючої від імені ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову у закритті провадження у справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 49, 206, 255, 367, 368, 389, ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволенні клопотання адвоката Теплякової Тетяни Євгенівни, діючої від імені ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі в частині позовних вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе