Справа № 683/575/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: представника позивача ПП «Строй-Сервіс-99» -

Григорука С.В.

відповідача ОСОБА_1 та його представника

адвоката Гіппіуса О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/575/23, 2/683/438/2023 за позовом Приватного підприємства «Строй-сервіс-99» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року Приватне підприємство «Строй-сервіс-99» (далі ПП «Строй-сервіс-99») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ПП «Строй-сервіс-99» з 22 липня 2022 року по 28 грудня 2022 року та працював на посаді водія автотранспортних засобів. За відповідачем був закріплений вантажний автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп-самоскид марки «BODEXKIS 33», державний номер НОМЕР_2 .

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 самовільно взяв автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , та виїхав за межі території підприємства в особистих цілях. Пізніше він зв`язався із ПП «Строй-сервіс-99» та повідомив, що потрапив у дорожньо-транспортну пригоду поблизу м. Шепетівка, внаслідок чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 140700 грн.

Оскільки ОСОБА_1 зобов`язався відшкодувати завдані збитки із своєї заробітної плати, тому власник ПП «Строй-сервіс-99» до поліції не звертався і факт дорожньо-транспортної пригоди у встановленому порядку не фіксувався.

У момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , використовувався ОСОБА_1 у власних цілях, без будь-яких відряджень чи завдань з боку керівництва ПП «Строй-Сервіс-99», тобто відповідач без відома власника автомобіля, самовільно заволодів автомобілем, використав його не при виконанні трудових обов`язків, а в особистих цілях для перевезення піску невідомій особі, та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, заподіявши ПП «Строй-сервіс-99» матеріальну шкоду в розмірі 140700 грн.

У добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував заподіяну шкоду, був звільнений з роботи, у зв`язку з чим ПП «Строй-сервіс-99» на підставі п.7 ч.1 ст.134 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 140700 грн.

В судовому засіданні представник позивача ПП «Строй-сервіс-99» - адвокат Григорук С.В. позов підтримав та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП «Строй-сервіс-99» 140700 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, який використовувався

відповідачем не при виконанні трудових обов`язків. Вказував, що 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 самовільно взяв автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , виїхав за межі території підприємства та поїхав у невідомому напрямку. Будь-яких відряджень чи завдань із використанням вказаного автомобіля керівництво ПП «Строй-сервіс-99» у цей день ОСОБА_1 не давало, подорожнього листа на вказаний автомобіль не виписувало. В подальшому ОСОБА_1 по телефону повідомив ПП «Строй-сервіс-99», що потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а саме з`їхав з дороги у кювет. На місце події приїхали представники ПП «Строй-сервіс-99» та поліцейські, однак факту дорожньо-транспортної пригоди не зафіксували, оскільки ОСОБА_1 пообіцяв відшкодувати вартість ремонту автомобіля. Автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був завантажений піском, який працівники ПП «Строй-сервіс-99» перевантажили на інший автомобіль та перевезли на територію ПП «Строй-сервіс-99», а також на територію ПП «Строй-сервіс-99» доставили пошкоджений автомобіль. Зазначає, що службове розслідування з приводу самовільного використання та пошкодження ОСОБА_1 автомобіля на підприємстві не проводилось, причини дорожньо-транспортної пригоди не встановлювались. При цьому, представник визнав, що після дорожньо-транспортної пригоди були виявлено, що в автомобілі лопнула передня ліва ресора, підприємство купило нову ресору і ОСОБА_1 замінив пошкоджену ресору на нову.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив, та пояснив, що з 22 липня 2022 року по 28 грудня 2022 року працював на посаді водія в ПП «Строй-сервіс-99», де за ним був закріплений вантажний автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_1 . Наприкінці жовтня 2022 року вказаний автомобіль поламався і перебував на ремонті. Тоді директор ПП «Строй-сервіс-99» ОСОБА_2 передав йому автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , та документи на нього, і він декілька днів на вказаному автомобілі перевозив пісок з піщаного кар`єру біля м. Славути до м. Старокостянтинів. Зранку 31 жовтня 2022 року механік ОСОБА_3 знову дав завдання для нього та водія ОСОБА_4 перевозити пісок з м. Славута до м. Старокостянтинів. Вказані роботи він мав виконувати на автомобілі марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 ., з причепом. На двох автомобілях вони разом із ОСОБА_4 в м. Славута загрузились піском і під час руху по дорозі назад до м. Старокостянтинів в його автомобілі лопнула передня ліва ресора, через що автомобіль втратив керованість та з`їхав у кювет. Про вказану подію він повідомив ПП «Строй-сервіс-99» і на місце події приїхав механік ОСОБА_3 та директор ОСОБА_2 , а також поліцейські. Останні відібрали у нього пояснення та заяву, що він не має ні до кого ніяких претензій, та поїхали. В подальшому ОСОБА_4 розвантажив на підприємстві свій пісок, повернувся на місце події та перевантажив пісок з його автомобіля на свій автомобіль та перевіз його на територію ПП «Строй-сервіс-99». Вказує, що його вини у пошкоджені автомобіля не має, оскільки автомобіль став некерований через те, що у ньому лопнула ресора. Вказану ресору він в подальшому разом із ОСОБА_4 замінили на нову. Вказує, що будь-яких обіцянок відшкодувати заподіяну шкоду він позивачу не давав, оскільки винним себе у тому, що через технічну несправність автомобіль став не керованим, не вважає.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гіппіус О.Б. в судовому засіданні просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки та здійснював перевезення піску з піщаного кар`єра біля м. Славута до м. Старокостянтинів, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 31 жовтня 2022 року, де перевізником зазначено ПП «Строй-сервіс-99», водієм ОСОБА_1 , а автомобіль, на якому здійснювалось перевезення піску марки «ДАФ», номерний знак НОМЕР_3 . Тому, вважає, що підстав для стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди на підставі п.7 ч.1 ст.134 КЗпП України не має. Також просить врахувати, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , з`їхав у кювет через технічну несправність лопнула ліва передня ресора, а тому вина ОСОБА_1 відсутня.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу директора ПП «Строй-Сервіс-99» ОСОБА_2 №35 від 21 липня 2022 року ОСОБА_1 прийнято на посаду водія автотранспортних засобів з 22 липня 2022 року (а.с.20).

На підставі наказу директора ПП «Строй-сервіс-99» №33/Вк від 22 липня 2022 року за водієм автотранспортних засобів ОСОБА_1 закріплено автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп-самоскид марки «BODEXKIS 33», державний номер НОМЕР_2 (а.с.14).

Автомобіль марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , та напівпричіп-самоскид марки «EWIELTONW33», державний номер НОМЕР_4 , згідно наказу директора ПП «Строй-сервіс-99» ОСОБА_2 №5/2/Вк від 29 квітня 2022 року був закріплений за водієм автотранспортних засобів ОСОБА_5 (а.с.25).

Зі змісту подорожних листів ПП «Строй-сервіс-99» від 27 жовтня 2022 року та від 29 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 виконував завдання по перевезенню піску з піщаного кар`єру, розташованого у м. Славута, на автомобілі марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом з державним номером НОМЕР_4 (а.с.28-29).

31 жовтня 2022 року від імені механіка ОСОБА_3 складено доповідну записку на ім`я керівника ПП «Строй-сервіс-99» ОСОБА_2 , у якій повідомляється, що водій ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року безпідставно, без дозволу керівника та механіка, який має перевірити стан автомобіля та видати подорожній лист, виїхав з території ПП «Строй-сервіс-99» на автомобілі марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «EWIELTON», державний номер НОМЕР_4 , який був закріплений за водієм ОСОБА_5 . Підпис ОСОБА_3 на вказаній доповідній записці відсутній (а.с.26).

Того ж дня адміністрацією ПП «Строй-сервіс-99» було складено акт, який підписали механік ОСОБА_3 , головний бухгалтер ОСОБА_6 та в.о. відділу кадрів ОСОБА_7 , у якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 безпідставно, без дозволу керівника та механіка, який має перевірити стан автомобіля та видати подорожній лист, виїхав з території ПП «Строй-сервіс-99» на автомобілі марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «EWIELTON», державний номер НОМЕР_4 , який був закріплений за водієм ОСОБА_5 (а.с.27).

31 жовтня 2022 року автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «EWIELTON», державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який був завантажений піском, біля с. Пеньки Хмельницького району Хмельницької області в напрямку руху до м. Старокостянтинів, з`їхав з дороги у кювет та отримав механічні пошкодження. Ці обставини в судовому засіданні сторонами визнаються.

Зі змісту договору про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу, укладеного 01 листопада 2022 року між ПП «Строй-сервіс-99» та ФОП ОСОБА_8 , дефектної відомості №1 на ремонт автомобіля марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , складеної ФОП ОСОБА_8 та рахунку на оплату №7 від 20 січня 2023 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «DAFXF 105/460», державний номер НОМЕР_3 , становила 140700 грн. (а.с.6-12).

Наказом директора ПП «Строй-Сервіс-99» ОСОБА_2 №54 від 28 грудня 2022 року ОСОБА_1 з 28 грудня 2022 року звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.13).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом частин першої, другої та четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть

матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику.

У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Стаття 134 КЗпП України передбачає випадки, за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків.

Положення КЗпП України «не при виконанні трудових обов`язків» слід розуміти як самовільне використання працівником майна власника в особистих цілях та не в інтересам власника.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Таким чином, до працівника може бути пред`явлений позов підприємством, установою, організацією про відшкодування шкоди у повному розмірі у випадку, коли працівник завдав таку шкоду підприємству не при виконанні ним трудових обов`язків.

Як передбачено ч.1 ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Відповідно до ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

За змістом указаних норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.

При цьому тягар доказування підстав покладення на працівника відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків, несе власник або уповноважений ним орган.

Звертаючись до суду, позивач вказував, що 31 жовтня 2022 року автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «EWIELTON», державний номер НОМЕР_4 ,

підприємством не використовувався, у зв`язку з чим подорожній лист за вказаною датою не заповнювався та, як наслідок відсутній, на підтвердження чого надав суду список подорожніх листів, які видавались ПП «Строй-сервіс-99» за жовтень 2022 року.

Разом з тим, вказаний документ викликає у суду обґрунтований сумнів щодо об`єктивності відображення у ньому усієї дійсної інформації.

Так, вказаний список міститься на двох окремих аркушах та називається «Журнал реєстрації подорожніх листів за жовтень 2022 рік».

В судовому засіданні, представник позивача ОСОБА_9 пояснив, що інформація про видачу подорожніх листів на підприємстві ведеться в електронному вигляді і окремого журналу, який би був прошитий та пронумерований, скріплений відповідними печатками, на підприємстві не ведеться.

Згідно вказаного списку вбачається, що у ньому відсутній запис про те, що 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 видавався будь-який подорожній лист, в тому числі на автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , однак у списку наявні подорожні листи на вказаний автомобіль, які видавались ОСОБА_1 26 жовтня 2022 року, 27 жовтня 2022 року та 28 жовтня 2022 року.

До позовної заяви позивачем додано подорожній лист від 29 жовтня 2022 року (а.с.29), виданий ОСОБА_1 на автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , однак про видачу цього подорожного листа у наданому суду документі під назвою «Журнал реєстрації подорожніх листів за жовтень 2022 рік», інформація відсутня, як і відсутня інформація про видачу ОСОБА_1 подорожного листа від 14 жовтня 2022 року, копію якого позивачем додано до позовної заяви (а.с.31).

З огляду на викладене, документ під назвою «Журнал реєстрації подорожніх листів за жовтень 2022 рік», який наданий позивачем на підтвердження того, що ОСОБА_1 не видавався подорожній лист 31 жовтня 2022 року, є неналежним доказом, оскільки інформація, що у ньому міститься не відображає дійсного стану видачі подорожніх листів на підприємстві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 стверджував, що 31 жовтня 2022 року він разом із водієм ОСОБА_4 отримали від механіка ОСОБА_3 завдання по перевезенню піску з піщаного кар`єру зі Славутського району до м. Старокостянтинів. Для цього йому видали автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «EWIELTON», державний номер НОМЕР_4 . Після першої «ходки» вони повертались з піском до м. Старокостянтинів і в його автомобілі лопнула ресора, автомобіль став некерованим та з`їхав з дороги у кювет.

Показання відповідача ОСОБА_1 повністю підтвердив допитаний судом свідок ОСОБА_4 .

Зокрема, свідок ОСОБА_4 показав, що 31 жовтня 2022 року він разом із ОСОБА_1 отримали від керівництва ПП «Строй-сервіс-99» завдання по перевезенню піску з піщаного кар`єра, розташованого у Славутському районі до м. Старокостянтинів. Вказує, що ОСОБА_1 видали автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з причепом. На двох автомобілях вони виїхали з м. Старокостянтинів, у кар`єрі завантажились піском, отримали документи на пісок та повертались назад. Він їхав перший, а ОСОБА_1 за ним. Біля с. Пеньки йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його автомобіль з`їхав з дороги у кювет. Він повернувся до ОСОБА_1 і побачив, що в автомобілі лопнула передня ліва ресора. Тоді він поїхав та розвантажив свій пісок на території ПП «Строй-сервіс-99», і за вказівкою когось з керівництва повернувся назад до ОСОБА_1 , де перевантажив пісок з його автомобіля на свій та перевіз його на територію ПП «Строй-сервіс-99», де розвантажив. В подальшому автомобіль, на якому їхав ОСОБА_1 , евакуатором доставили на територію ПП «Строй-сервіс-99» і він допомагав ОСОБА_1 встановлювати нову ресору замість пошкодженої. Свідок стверджував, що перед виїздом з підприємства завжди видається подорожній лист, без нього з території підприємства нікого не випускають, оскільки, щоб виїхати треба пройти пункт охорони, де черговий записує хто виїжджає, на якому автомобілі та на підставі якого документу.

На підтвердження показань відповідача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 представником відповідача адвокатом Гіппіусом О.Б. було надано суду товарно-транспортну накладу №35692 від 31 жовтня 2022 року, яку на адвокатський запит він отримав від ТОВ

«Гірник-ВВ», що розташоване в с. Стригани Славутського району Хмельницької області (а.с.70).

Так, із цієї товарно-транспортної накладної №35692 від 31 жовтня 2022 року, вбачається, що автомобільний перевізник ПП «Строй-сервіс-999» на автомобілі марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року на замовлення ТОВ «Ліс Транс Сервіс» здійснив перевезення піску насипом масою 38,170 тон, вантажовідправник ТОВ «Гірник-ВВ», що розташоване в с. Стригани Славутського району Хмельницької області, пункт розвантаження м. Старокостянтинів.

Згідно листа директора ТОВ «Гірник-ВВ» Бацан А.В. №9 від 03 травня 2023 року, останній підтвердив, що 31 жовтня 2022 року дійсно мало місце відвантаження піску для замовника ТОВ «Ліс Транс Сервіс», а автоперевізником був ПП «Строй-сервіс-999», водій ОСОБА_1 , автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_4 (а.с.79).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Григорук С.В. підтвердив, що після дорожньо-транспортної пригоди, пісок, який перевозив ОСОБА_1 , був завезений саме на територію ПП «Строй-серівс-99». При цьому, представник не міг пояснити чому пісок, який, з його слів, ОСОБА_1 самовільно перевозив для якоїсь невідомої особи, привласнило ПП «Строй-сервіс-99», якому цей пісок не належить.

Відповідно до положень ст.12, ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 використовував належний позивачу автомобіль в своїх цілях чи не в його інтересах, чим не довів, що шкода була завдана ПП «Строй-сервіс-99» не при виконанні ним своїх трудових обов`язків.

Навпаки, матеріалами справи належно підтверджені обставини, на які посилається відповідач, зокрема, товарно-транспортна накладна №35692 від 31 жовтня 2022 року, показання свідка ОСОБА_4 , який не є зацікавленою в розгляді справи особою, доводять, що ОСОБА_1 використовував автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_4 , з відома та за вказівкою керівництва ПП «Строй-сервіс-99» і дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання ним трудових обов`язків.

Крім того, суд враховує, що згідно табеля обліку робочого часу за жовтень 2022 року ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року зараховано як повний відпрацьований день (а.с.91).

Тобто позивач сам собі суперечить, вказуючи, з одного боку, що 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 не виконував трудові обов`язки, а з іншого боку, обліковує цей день як повністю ним відпрацьований.

Також, на думку суду, позивач діяв на власну користь, коли надав суду акт про безпідставний виїзд ОСОБА_1 з території підприємства 31 жовтня 2022 року та інформацію, що 31 жовтня 2022 року автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 не видавався у зв`язку з чим подорожній лист за вказаною датою не заповнювався.

На думку суду вказана інформація повністю спростовується товарно-транспортною накладною №35692 від 31 жовтня 2022 року, у якій зазначено, що ОСОБА_1 , як водій перевізника, яким є ПП «Строй-сервіс-999», на автомобілі марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_4 , здійснював перевезення піску для замовника ТОВ «Ліс Транс Сервіс».

Також у суду викликає обґрунтований сумнів і доповідна записка механіка ОСОБА_3 , адресована директору ПП «Строй-сервіс-99» ОСОБА_2 , від 31 жовтня 2022 року, у якій ОСОБА_3 повідомляє про безпідставний виїзд водія ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року без подорожного листа на автомобілі марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом, державний номер НОМЕР_4 , з території підприємства, оскільки ця доповідна записка ОСОБА_3 не підписана, а підписана самим же директором ПП «Строй-сервіс-99» Хачатряном А.Г., якому вона й адресована.

Враховуючи зазначене, суд, на підставі наданих сторонами доказів, дійшов висновку про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач використовував належний позивачу автомобіль в своїх цілях або не в інтересах ПП «Строй-сервіс-99», чим не довів, що шкода була завдана ОСОБА_1 не при виконанні ним своїх трудових обов`язків.

Під час розгляду справи позивач не довів суду тієї обставини, що відповідач неправомірно заволодів належним йому транспортним засобом та завдав шкоду не при виконанні трудових обов`язків.

Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася в період виконання відповідачем трудових обов`язків, то підстави для його притягнення до відповідальності на підставі п.7 ч.1 ст.134 КЗпП України у повному розмірі шкоди, заподіяної позивачу внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відсутні.

При вирішенні питання щодо покладення відповідно до ст.132 КЗпП України на відповідача матеріальної шкоди, заподіяної підприємству при виконанні трудових обов`язків, у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, і сторонами не оспорюється, що 31 жовтня 2022 року автомобіль марки «DAF», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «EWIELTON», державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який був завантажений піском, біля с. Пеньки Хмельницького району Хмельницької області в напрямку м. Старокостянтинів, з`їхав з дороги у кювет та отримав механічні пошкодження.

В судовому засіданні відповідач стверджував, що під часу руху автомобіля лопнула ліва передня ресора, через що автомобіль став некерованим та з`їхав з дороги у кювет.

Факт поломки ресори в автомобілі підтвердив і свідок ОСОБА_4 , а також цю обставину визнав в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 .

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що поломка автомобіля сталась саме з вини ОСОБА_1 , а не через, наприклад, незадовільний технічний стан цього автомобіля або його перевантаження піском, а також, що така поломка не відносить до категорії нормального виробничо-господарського ризику.

При цьому, позивачем не зафіксовано належним чином (у відповідному акті огляду автомобіля) яких саме пошкоджень зазнав автомобіль та не встановлено причин, які призвели до поломки автомобіля.

Також відсутнє рішення суду, яким би ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди, порушень ним будь-яких правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом не встановлено.

Оцінивши подані позивачем докази, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивач не надав достатніх та достовірних доказів, які б беззаперечно свідчили про протиправність дій працівника, його вину у заподіянні збитків, зокрема не довів, що пошкодження автомобіля сталось в наслідок винних дій ОСОБА_1 , тому його вина у заподіянні позивачу шкоди належним чином не підтверджена та не встановлена, через що відсутні також і підстави для покладення на нього відповідно до ст.132 КЗпП України матеріальної шкоди, заподіяної підприємству при виконанні трудових обов`язків, у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Приватного підприємства «Строй-сервіс-99» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне підприємство «Строй-сервіс-99», місцезнаходження: 31134, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Сахнівці, автодорога об`їздна м. Старокостянтинів 10 км + 400, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 26 червня 2023 року.

Суддя: