Справа №521/6144/23
Провадження №2/521/2469/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Івчук К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Одеської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення розміру частки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Одеської товарної біржіпро визначення розміру частки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Одеської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення розміру частки,в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07 червня 1996 року № 14804, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Позов обґрунтований тим, що 07 червня 1996 року між членами Одеської товарної біржи ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що правочин сторонами повністю виконаний, ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, право власності покупців на зазначену квартиру зареєстровано в ОМБТІ та РОН 12 червня 1996 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Спадкоємицею майна за законом є ОСОБА_3 , мати позивача, яка спадщину до майна ОСОБА_5 прийняла шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2022 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав невідповідності вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна ст. ст. 45, 47 ЦК України (1963 року) та не визначення часток співвласників.

31 березня 2023 року до суду звернулася ОСОБА_3 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Одеської товарної біржіпро визначення розміру частки, в якому, обгрунтовуючи позовні вимоги такими же підставами, що і в первісному позові, просила визначити розмір часток спірної квартири рівними та визначити за нею 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 05 квітня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_3 був прийнятий до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 .

Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву та зустрічний позов, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом належить задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 07 червня 1996 року між ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , з другої сторони, укладено договір № 14804 купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 купили квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 20-21).

Вказаний договір було укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 12 червня 1996 року, запис 226, стор. 145, кн. 35пр., про що на договорі проставлена відмітка про реєстрацію права приватної власності (а. с. 21 об).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а. с. 16).

ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 (а. с. 18).

Сторонами визнається, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 .

На час укладення спірного договору купівлі-продажу, позивач ОСОБА_1 мала прізвище ОСОБА_8 , яке 26 червня 2004 року було змінено на ОСОБА_9 в зв`язку із укладенням шлюбу (а. с. 17).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 серпня 2022 року приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М. при розгляді заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 вбачається, що нотаріусу був наданий спірний договір, зареєстрований на товарній біржі та без зазначення часток, які належать кожному (а. с. 26-27).

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Разом з тим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, яка була чинна станом на 1998 рік, тобто на дату укладення правочину, встановлювала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , було зареєстровано відповідно до чинної на той момент Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року.

Надаючи оцінку виниклим між сторонами правовідносинами та надаючи їм правову кваліфікацію суд вважає, що закон України «Про товарну біржу» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що випливають з приводу членства у товарній біржі, прийнятий пізніше, ніж ЦК УРСР 1963 року, а тому до прийняття ЦК України та зміни інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій укладання та реєстрація на біржі угоди обумовлювала виникнення права власності на майно.

Відповідно, вирішуючи спір, суд керується правилами про переважне застосування норм пізніше прийнятого закону, а також правило про пріоритет правозастосування спеціальної норми над загальною, а також неможливості погіршення стану особи у разі зміни нормативно-правового регулювання в спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Задовольняючи позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд виходить також з того, що оспорюваний правочин на момент розгляду справи є дійсним, однак виходячи з того, що одна із сторін померла, суд застосовує правову конструкцію ст. 47 ЦК УРСР для визнання факту дійсності договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що правочин обома сторонами повністю був виконаний: відповідачами була звільнена квартира, передані ключі, а позивачі сплатили узгоджену між сторонами грошову суму.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Враховуючи викладене, із врахувань відсутності порушень діючого законодавства під час укладення договору купівлі-продажу та його виконання, принципу неприпустимості позбавлення права власності, презумпції законності правочинів суд задовольняє позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про визначення розміру часток також підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

За ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч. ч. 1-2 до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як роз`яснив ВСУ в Постанові Пленуму від 22.12.95 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в частині визнання часток у праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню, та вважає за необхідне визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 наступним чином: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 а також ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/3 кожному.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 204, 220, 321 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 81, 89, 258-259, 268, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Одеської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення розміру частки задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07 червня 1996 року № 14804 - квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , з другої сторони, зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 14804 від 07 червня 1996 року.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 наступним чином: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/3 частки кожному.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Одеської товарної біржіпро визначення розміру частки задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 липня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Тополева