П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/11119/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 січня 2023 року, повний текст якої складено 24 січня 2023 року, головуючий суддя Бедьо В.І., -

встановив:

25.02.2022 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяла адвокат Овсепян К.А., звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 2013 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у них народилися сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2019 році сторони вирішили, що позивач поїде до Чеської Республіки з метою офіційного працевлаштування. Він 23.11.2020 уклав трудовий договір із роботодавцем «Чехословацькі мотоцикли а.т.». Після впорядкування всіх необхідних питань сім`я мала переїхати до Чеської Республіки.

Однак, за час окремого проживання почуття між сторонами згасли, вони більше не мають наміру продовжувати шлюбні відносини, але як батьки прийняли на початку 2021 року рішення про те, що діти будуть проживати в Чеській Республіці з батьком, а мати залишається в Україні, але буде з ними безперешкодно спілкуватися.

Така позиція матері дітей підтверджується рядом її нотаріально посвідчених заяв.

Зараз діти проживають з батьком у Чеській Республіці, відвідують дитячі дошкільні заклади, мають житло, соціальне страхування та все необхідне для життя і розвитку.

Відповідачка не заперечує проти визначення місця проживання дітей із батьком, який належно виконує свої батьківські обов`язки, має постійну роботу, добрий заробіток, крім того, є власником квартири АДРЕСА_1 . Між дітьми та батьком існує стійкий психоемоційний зв`язок.

Виходячи з наведеного, доцільним є визначення місця проживання дітей із батьком.

Посилаючись на ці обставини, на норми СК України та ЦК України, якими регулюються питання визначення місця проживання дітей, позивач ОСОБА_1 просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 з ним.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.01.2023 провадження в справі закрито на підставі ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України - за відсутністю предмета спору.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив із відсутності відповідного спору між сторонами, а відтак й із відсутності правових підстав для пред`явлення такої вимоги.

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Овсепян К.А., оскаржив ухвалу суду як постановлену з порушенням вимог закону, на обґрунтування апеляції наводить доводи, якими обґрунтовувався позов. Окрім цього, вказує на таке.

Суд помилково виходив із відсутності спору між сторонами, оскільки спір існує, його предметом є право позивача на визначення місця проживання дітей разом із ним. Задоволення такого позову надає батькові дітей певний обсяг прав щодо організації життя дітей без згоди другого з батьків, реєстрації місця проживання дітей і т.ін.

Захисту підлягає невизнане право, що його має позивач, а в даному випадку він не може реалізувати своє право на визначення місця проживання дітей без чинного рішення суду з цього питання. Відсутність судового рішення перешкоджає позивачу вирішувати організаційні питання, пов`язані з життям дітей.

Сама по собі можливість укладення батьками договору щодо місця проживання дітей не може братися до уваги, оскільки законодавство не передбачає необхідності першочергового звернення до нотаріуса по посвідчення такого договору перед зверненням до суду з відповідним позовом.

СК України визначає можливість вирішення спору про місце поживання дітей органом опіки та піклування або судом (ст. 161).

Діти вже майже рік проживають у Чеській Республіці, відповідачка ОСОБА_2 теж тривалий час проживає за кордоном в іншій місцевості і у сторін немає можливості укласти договір щодо місця проживання дітей.

Таким чином, права позивача на визначення місця проживання дітей не визнані.

Сторона просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Овсепян К.А., яка апеляцію підтримала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторони, суд приходить до такого.

У справі встановлено і ніким не заперечується, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 11 та ін.).

Сторони зазначили своє місце проживання та контактні реквізити таким чином:

позивач ОСОБА_1 : реєстрація місця проживання - АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання - АДРЕСА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 : реєстрація місця проживання - АДРЕСА_4 ; адреса для листування - АДРЕСА_1 (а.с. 1).

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Куровською Н.Ю. за реєстровим № 1314, є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 41-45).

У справі міститься акт від 28.04.2022 № 273, складений мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , який підписали також директор ТОВ «Управління житлом» Ленчак В.Я. та інспектор Горват О.М., про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у цьому будинку, «але не прописані» (а.с. 12).

23.11.2020 ОСОБА_1 уклав із підприємством «Чехословацькі мотоцикли а.т.», м. Острава-Вітковіце, Чеська Республіка, трудовий договір на невизначений строк, яким місцем виконання роботи визначено м. Острава, посаду - керівник закладу, місцем проживання працівника зазначена адреса: АДРЕСА_6 , його середньомісячний заробіток становить 35787,00 чеських крон (а.с. 13-21, 39-40).

Заявами, посвідченими приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. 12.01.2022, ОСОБА_2 надала згоду на тимчасові поїздки дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за кордон до Угорщини, Словацької та Чеської Республік, Польщі, Румунії та до інших країн Європи - учасниць Шенгенської угоди з метою туристичного відвідування та відпочинку в період з 12.01.2022 по 12.01.2027 у супроводі батька ОСОБА_1 , на довгострокове перебування дітей У Чеській Республіці разом з їхнім батьком ОСОБА_1 , а також на виготовлення батьком дітей необхідних для цього документів (а.с. 22, 23).

З наявних у справі матеріалів випливає, що:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 05.08.2020 паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 зі строком дії по 05.08.2024;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виданий 05.08.2020 паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 зі строком дії по 05.08.2024;

остання зафіксована в паспортах дата виїзду дітей за кордон « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

діти фактично проживають у Чеській Республіці за адресою: АДРЕСА_6 , відвідують за місцем проживання дитячий садок ( ОСОБА_4 ), початкову школу (ОСОБА_3), мають медичне страхування, а також мають дозвіл на проживання в Чеській Республіці і у зв`язку зі збройним конфліктом на території України через вторгнення Російської Федерації мають з 01.03.2022 тимчасовий захист у супроводі бабусі ОСОБА_11 (а.с. 24-38, 87-94).

Адресованою Ужгородському міськрайонному суду заявою, посвідченою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. 11.05.2022, ОСОБА_2 повідомила, що не заперечує проти визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , та надала згоду на виготовлення ОСОБА_1 документів, необхідних для довгострокового перебування дітей у Чеській Республіці (а.с. 47).

Виконавчий комітет Ужгородської міської ради як орган опіки та піклування адресованим Ужгородському міськрайонному суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 листом від 19.09.2022 № 609/23/01-12 зафіксував фактичні обставини щодо, зокрема, проживання дітей сторін ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у Чеській Республіці за взаємною згодою і рішенням їхніх батьків і повідомив про неможливість надання висновку щодо розв`язання спору, оскільки неможливо виконати встановлені для цього законодавством України вимоги (обстежити фактичні умови проживання дітей, визначити їхні реальні потреби, з`ясувати інші обставини, що мають значення, тощо), а також вказав на фактичну відсутність спору між батьками дітей щодо визначення місця їхнього проживання (а.с. 63-67).

Таким чином, зі змісту позовної заяви, з апеляційної скарги та з інших матеріалів справи випливає, що ще до подання позову позивач ОСОБА_1 і відповідачка ОСОБА_2 досягли згоди щодо проживання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з батьком, що означає проживання в Чеській Республіці, де вже тривалий час проживає також їхня бабуся ОСОБА_11 (мати позивача), як це відповідає фактичним обставинам, які склалися. Сторони за взаємною згодою врегулювали питання, необхідні для забезпечення проживання дітей із батьком, для оформлення відповідних документів тощо, мати не має перешкод у спілкуванні з дітьми.

За змістом положень, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 8, 18, 161 СК України, ст.ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти).

Відсутність спору про право цивільне, в тому числі, таке, що виникає із сімейних правовідносин (відсутність предмета спору та фактичних підстав для пред`явлення позову), виключає наявність підстав для провадження в цивільній справі.

Статтею 255 ЦПК України врегульований процесуальний інститут закриття провадження в справі, пункт 2 частини 1 цієї статті передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Для застосування положень ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України є підстави тоді, коли предмет спору відсутній уже на момент пред`явлення позову.

На момент пред`явлення ОСОБА_1 вимоги до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 спору з цього приводу між батьками дітей не існувало, питання було врегульоване ними за взаємною згодою відповідно до ст. 160 ч. 1 СК України. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи та не змінилися на час апеляційного розгляду справи.

Будь-яких підстав вважати, що право батька дітей на визначення місця проживання дітей із ним, не визнається, заперечується матір`ю дітей чи будь-ким наразі немає, докази про таке відсутні. Міркування позивача про протилежне ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях.

Так само необґрунтованими є й міркування позивача про неможливість врегулювати питання про місце проживання дітей, про зміну їхнього місця проживання тощо письмовою угодою, позаяк сторони не позбавлені такого права та можливості, можуть врегульовувати відповідні обставини за домовленістю між собою, а в разі недосягнення згоди - встановленим законом порядком.

Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дітей, які не існують. За відсутності реального спору щодо місця проживання дітей не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дітей, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави. Звернення до суду по вирішення спору, якого в дійсності не існує, з метою розгляду судом питання, вирішення якого передбачене, можливе позасудовим порядком і така можливість не втрачена, не є належним і добросовісним способом реалізації цивільних (сімейних) і процесуальних прав.

Відтак констатація суду першої інстанції в оскарженій ухвалі про відсутність спору між сторонами щодо місця проживання їхніх дітей на час пред`явлення позову правильна по суті. За таких обставин суд ухвалив вірне процесуальне рішення про закриття провадження в справі підставі ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу позивача, яка відповідності ухвали суду першої інстанції нормам цивільного процесуального закону не спростовує, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Безвідносно до того, що за встановлених обставин підстави для процесу були відсутні вже на час пред`явлення позову, апеляційний суд вважає за необхідне з метою недопущення порушення прав дітей, задля забезпечення яких батьки зобов`язані взаємодіяти, а також недопущення порушення законних прав та інтересів батьків звернути увагу сторін на те, що в будь-якому разі питання про визначення місця проживання дітей вирішується судом щодо конкретного місця проживання в Україні, а якщо відповідно до фактичних обставин ідеться про проживання дітей за межами України, питання вирішується з урахуванням саме таких обставин. Зокрема, слід враховувати правила, встановлені законодавством України, межі компетенції та повноважень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування України, правила вирішення спору з іноземним елементом за наявності для того підстав, правила відповідної юрисдикції і т.ін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 19 червня 2023 року.

Судді