Єдиний унікальний номер 741/236/21
Провадження № 2/741/17/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 12 червня 2023 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

представника позивача адвоката Єфремової І.В.

та представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вангородської Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» (далі позивач) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за договором про споживчий кредит,

встановив:

24 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з цим позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № PL/42/199 від 3 жовтня 2018 року станом на 2 лютого 2021 року в розмірі 376 408,06 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 646,12 грн.

У справі було відкрито загальне позовне провадження, проведено підготовче засідання та призначено її судовий розгляд по суті.

6 червня 2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вангородської Г.І. про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, яке мотивоване тим, що 15 грудня 2022 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до договору про надання споживчого кредиту № PL/42/199 від 3 жовтня 2018 року. Відповідно до п. 1 додаткового договору № 1 сторони домовилися, що в день укладення цього договору позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у сумі 189 917,35 грн. Відповідно до п. 2 додаткового договору у зв`язку із погашенням позичальником заборгованості, зазначеної в п. 1 цього додаткового договору, сторони домовились, що заборгованість відповідно до умов цього договору в розмірі 276 452,95 грн. підлягає прощенню (анулюванню) Банком, а саме: прострочені нараховані проценти за кредитом в сумі 62,95 грн.; прострочена щомісячна комісія в сумі 276 390 грн. ОСОБА_1 виконала вимоги п. 1 додаткового договору у повному обсязі, а саме погасила заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № PL/42/199 від 3 жовтня 2018 року. У зв`язку з цим предмет спору у справі відсутній, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

9 червня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача на клопотання про закриття провадження у справі, суть яких зводиться до того, що дійсно укладенням додаткової угоди сторони врегулювали питання заборгованості, що становить предмет спору у цій справі, проте, оскільки погашення заборгованості відбулося вже під час розгляду справи відповідачі зобов`язані компенсувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 646,12 грн.

12 червня 2023 року до суду надійшла письмова відповідь представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вангородської Г.І. на пояснення представника позивача на клопотання про закриття провадження у справі, суть якої зводиться до того, що позивач помилково та в протиріччя з положенням ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» просить стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору. Позивач має процесуальне право на повернення судового збору.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що під час судового розгляду справи ОСОБА_1 у повному обсязі погасила заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № PL/42/199 від 3 жовтня 2018 року відповідно до додаткового договору № 1 від 15 грудня 2022 року до договору про надання споживчого кредиту, а тому позивач не підтримує свої вимоги в частині стягнення заборгованості, однак наполягає на стягненню з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 5 646,12 грн.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник просила закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю предмета спору, заперечувала проти стягнення судових витрат по сплаті судового збору з тих підстав, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач має право на повернення з державного бюджету сплаченої суми судового збору.

У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачів та третьої особи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши доводи клопотання про закриття провадження у справі, письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося учасниками справи те, що станом на час пред`явлення позивачем цього позову предмет спору між сторонами існував та припинився лише у ході судового розгляду справи, а саме після того, як ОСОБА_1 погасила у повному обсязі заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № PL/42/199 від 3 жовтня 2018 року.

Проте, судом встановлено, що на даний час між сторонами залишилися неврегульовані питання щодо відшкодування позивачу понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Таким чином, суд не вбачає законних підстав для закриття провадження у справі саме у зв`язку із відсутністю предмета спору, а тому клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вангородської Г.І. задоволенню не підлягає.

Ураховуючи те, що станом на 12 червня 2023 року представник позивача не підтримує позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № PL/42/199 від 3 жовтня 2018 року унаслідок задоволення їх відповідачами після пред`явлення позову, суд вважає, що в даному випадку фактично має місце відмова позивача від позову.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відмова від позову не суперечить закону і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін, а тому є підстави для прийняття відмови позивача від позову і закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У судовому засіданні встановлено, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачами після пред`явлення позову, що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 5 646,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 12 лютого 2021 року (том 1 а.с. 1).

За таких обставин понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача.

Абзацом 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 49, 142, 255, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вангородської Ганни Ігорівни про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору відмовити.

Прийняти відмову АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» від позову.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за договором про споживчий кредит.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 646 (п`ять тисяч шістсот сорок шість) грн. 12 коп.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Киреєв