Справа № 462/9586/21 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-з/811/85/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
23 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадженнями без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами заяву представника ОСОБА_1 - Янчака Павла Олександровича про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Янчака Павла Олександровича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2022 року у складі судді Палюх Н.М. у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат,-
У грудні 2021 року позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача інфляційні витрати та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 153709 грн. 02 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2022 року позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» інфляційні втрати в розмірі 106673 (сто шість тисяч шістсот сімдесят три) грн. 41 коп. та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 47035 (сорок сім тисяч тридцять п`ять) грн. 61 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 2305,66 гривень судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в особі адвоката Янчак П.О.

Покликаючись на недоведеність позовних вимог просила скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2022 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк».

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янчака Павла Олександровича - задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2022 року в частині стягнення із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» інфляційних втрат в розмірі 106673 (сто шість тисяч шістсот сімдесят три) грн. 41 коп. - скасовано, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні такої вимоги, змінено загальний розмір суми стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 153709 грн. 02 коп. до 47035 (сорок сім тисяч тридцять п`ять) гривень 61 копійок.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2022 року в частині стягнення із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 2305,66 гривень судового збору - скасовано.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в користь ОСОБА_1 1694 гривень 84 копійок судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

28.03.2023 на адресу апеляційного суду надійшла заява представника Янчака П.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі на професійну правничу допомогу, просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

До заяви представник долучив копію Акту № 3 виконаних робіт від 23.03.2023 та Договору про надання правової допомоги від 17.01.2019. Зокрема, згідно Акту вартість виконаної роботи складає 15000,00 грн., при цьому представник просить стягнути витрати у розмірі 10500,00 грн., як 70 % задоволених вимог відповідачки апеляційним судом (а.с. 90-91).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17 та від 19 грудня 2019 року у справі № 757/35897/18-ц.

Згідно із п.п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився у порядку письмового провадження, без виклику сторін, у зв`язку з тим, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться також без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами справи.

Перевіряючи підставність заяви про стягнення судових витрат на првавову допомогу, колегія суддів враховує таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янчака Павла Олександровича задоволено частково, змінено розмір заборгованості, який стягнуто з відповідачки рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2022 року, а саме зменшено такий з 153709 грн. 02 коп. до 47035 грн. гривень 61 коп., вимоги про ухвалення додаткового рішення та стягнення на користь відповідачки судових витрат за апеляційний розгляд, є підставними.

Так, згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Із протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву представника Янчака П.О. про ухвалення додаткового рішення, розподілено 28.03.2023, що підтверджується оригіналом протоколу, провадження 22-з/811/85/23 (а.с. 92).

При цьому, до заяви представник Янчак П.О. долучив скрін сторінки із електронної пошти, з сякої слідує, що заява була наділана суду 27.03.2023 о 16 год 41 хв. (а.с. 89 зворот).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заява представника Янчака П.О. про ухвалення додаткового рішення подана відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Слідуючи висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник Янчак П.О. подав заяву, до якої долучив копію Акту № 3 виконаних робіт від 23.03.2023 та Договору про надання правової допомоги від 17.01.2019 (а.с. 90-91).

Договір набирає чинності з моменту його підписання, темін дії цього договору становить 5 років.

Згідно п. 4.1. гонорар адвоката оплачується до виконаних доручень клієнта з розрахунку 1500 грн за одну годину наданих послуг.

Слідуючи Акту № 3, вартість виконаної роботи складає 15000,00 грн.

До заяви представником також долучено копію платіжного доручення від 23.03.2023 на суму 15000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду, справа № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Так, оцінюючи надані стороною відповідача докази та підставність поданої представником заяви, колегія суддів враховує те, що представник Янчак П.О. дійсно готував апеляційну скаргу та один раз знайомився із матеріалами справи у суді першої інстанції, однак власне цим обмежується участь представника відповідача у розгляді даної справи та свідчить про обсяги представництва, з урахуванням розгляду справи у порядку письмового провадження, про що зазначалося вище (а.с. 45).

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.

Іншими словами, колегія суддів виходить з того, що процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, таким чином фіксованість гонорару у договорі не безумовним обов`язком суду стягнути такий.

Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, слідуючи якій заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Будь яких клопотань з приводу заявленого стороною відповідача розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, як і заяви про зменшення таких витрат на адресу суду зі сторони позивача не надходило.

Поряд з цим, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, колегія суддів не може погодитися із заявленою стороною відповідача сумою витрат на правову допомогу, яку понесено виключно на стадії апеляційного перегляду справи та вважає таку безпідставно завищеною.

Зокрема, представником диференційовано (розділено) послуги, які надавалися, на стадії апеляційного розгляду, при цьому, усі послуги (ознайомлення, написання скарги, заяв) охоплюються поняттям представництва та здійснюються будь яким адвокатом у межах наданих йому повноважень та визначених законом прав.

Так, із Акту виконаних робіт слідує, що представник відповідачки двічі направляв суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та кожного разу із врахуванням часу для ознайомлення ним було затрачено 2,5 год, тобто 5 годин у сукупності (на клопотання про ознайомлення та саме ознайомлення).

При цьому, у матеріалах справи наявне лише одне клопотання про ознайомлення від 24.10.2022, тоді ж представник і ознайомився з матеріалами справи (а.с. 45).

Також, колегія судді ввраховує те, що на момент знайомлення матеріали справи складалися із 45 аркушів загалом, тому сумарний час у 2,5 години для ознайомлення із таким обсягом матеріалу, на переконання колегії суддів, є занадто тривалим, що свідчить про те, що вартість послуг адвоката та потрачений ним час є неспівмірним із складністю спірних правовідносин та обсягом матеріалів справи, а відтак визначений адвокатом розмір гонорару є незрозумілим та необгрунтованим.

Крім цього, складність спірних правовідносин (категорія справи) та обізнаність представника у таких і судовій практиці з цього приводу, презюмується, тому вартість витрат на правову допомогу у 15000,00, є необгрнутованим хоча б з погляду зазначених вище обставин.

З врахуванням зазначеного не може бути стягнуто і 10500,00 грн., як суму про яку просить представник Янчак П.О. , з розрахунку 70 % задоволених вимог відповідачки апеляційним судом.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення таких у розмірі 6000,00 грн.

Таким чином, витрати у розмірі 6000,00 грн., як еквівалент потраченого часу адвоката на надання правової допомоги у даній справі є співмірними із складністю такої, наданими послугами у суді апеляційної інстанції, а розмір таких витрат відповідає критеріям реальності та розумності, що свідчить про необхідність часткового задоволення заяви представника Янчака П.О. та стягнення таких з позивача на користь відповідачки.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - Янчака Павла Олександровича про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складений 23 травня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк