Справа № 583/2255/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Соколової Н.О.,

присяжних Потоцького С.М., Мащенко В.Г,

за участю секретаря судового засідання Добровольської А.А.

прокурора Волохатих К.С.,

представника КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Будьоного С.П.,

особи, стосовно якої вирішується заява, ОСОБА_1

матері особи, стосовно якої вирішується заява, ОСОБА_2

захисника Єфіменко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу за заявою начальника структурного підрозділу Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Середи О.В. про застосування щодо ОСОБА_1 госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку,

встановив:

22.05.2023 до суду надійшла зазначена заява, мотивована тим, що ОСОБА_1 12.05.2023 у супроводі працівників поліції та матері, в зв`язку з неадекватною поведінкою (відповідно до заяви матері) був доставлений до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». В заяві зазначено, що у зв`язку з погіршенням психічного стану, ОСОБА_1 говорив «нісенітниці», відмовлявся від їжі, вночі не спав, втікав з дому, виносив речі, поводився агресивно, відмовлявся від прийому ліків вдома. Був доставлений до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», де дав згоду на добровільне стаціонарне лікування, однак 22.05.2023 ОСОБА_1 категорично відмовився від подальшого стаціонарного лікування, в зв`язку з чим, з метою встановлення необхідності застосування госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. 22.05.2023 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою було встановлено, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

У судовому засіданні представник КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» заяву підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ній, пояснив, що комісією лікарів-психіатрів закладу встановлена наявність у ОСОБА_1 ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок чого останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих і нього самого, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, тому просить заяву задовольнити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що розуміє, що має деякі проблеми зі здоров`ям. Ліки, походження та склад яких він не знає - приймати не буде. Зазначив, що вважає ліками натуральні продукти, такі як мед, молоко. Просив не госпіталізовувати його до психіатричної лікарні, так як там будуть над ним проводити досліди.

Мати ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала, зазначивши, що син давно лікується, але останнім часом перестав приймати ліки добровільно і його психічний стан погіршився, він став не спати вночі, відмовляється від їжі, почав вночі ходив по хаті та говорити «нісенітниці», виносить речі з дому, а на зауваження реагує агресивно. Також зазначила, що для оточуючих небезпеки він не становить. Становить небезпеку для себе, оскільки під час загострення майже не їсть, іде з дому. В сучасний час може проявити агресію до осіб, які можуть зробити йому зауваження. Зазначила, що насилля ні відносно неї ні відносно інших осіб її син не вчиняв. Також в такому стані може забути вимкнути газ, хоча таких випадків з ним не траплялося. Коли син пропадає на декілька днів, вона повідомляє поліцію. Проте син повертається сам, без супроводу поліцейських.

Захисник в судовому засіданні проти заяви заперечувала, зазначивши, що в судовому засіданні не встановлено підстав для госпіталізації, передбачених ст.. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу". Вважає, що мати ОСОБА_1 може забезпечити лікування сина, проявивши певні хитрощі та приділяючи більше уваги своєму сину.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, пославшись на відсутність підстав, передбачених ст.. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу".

Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується висновком лікарів-психіатрів від 22.05.2023 № 8, згідно з яким ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу.

Також у висновку зазначено, що внаслідок цього останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Однак, в судовому засіданні не було встановлено, що останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих.

Зазначений висновок був зроблений комісією лікарів-психіатрів на підставі пояснень матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні, таких фактів не навела. Зазначені нею особливості ОСОБА_1 про його зникнення з дому на декілька днів, блукання по місту, обмеження себе у їжі не є такими діями, які становлять безпосередню небезпеку для нього і оточуючих. Зазначення про його можливу агресивність чи про можливість не виключити газ носить ймовірний характер, нічим не підтверджується та таких дій ОСОБА_1 раніше не вчиняв.

Враховуючи наявність у ОСОБА_3 тяжкого психічного захворювання, але відсутність доказів про виявлення ним реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих та нього самого,суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування госпіталізації ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 265, 339-342 ЦПК України, суд,

ухвалив :

В задоволенні заяви начальника структурного підрозділу Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Середи О.В. про застосування щодо ОСОБА_1 госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Наталія СОКОЛОВА

Присяжні : Сергій ПОТОЦЬКИЙ

Валерія МАЩЕНКО