Справа № 128/2487/22
Провадження № 22-ц/801/1022/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 рокуСправа № 128/2487/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Сала Т. Б, Шемети Т. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Сувалова В. О. на рішення Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді Ганкіної І. А. від 29 березня 2023 року,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 9960 грн 00 к. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтовування вимог позову зазначав, що 16 серпня 2022 року у м. Вінниці «Кленовий міст» з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої його автомобіль «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. На місці події було складено повідомлення про ДТП, відповідно до якого ОСОБА_2 визнав свою вину у ДТП.

Зазначав, що він звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПАТ «Страхова група «ТАС») з повідомленням про вчинене ДТП та про виплату страхового відшкодування за завдану шкоду. Актом огляду транспортного засобу від 18 серпня 2022 року був встановлений перелік пошкоджень, отриманих його автомобілем у результаті ДТП. ПАТ «Страхова група «ТАС», яким застраховано цивільно-правову відповідальність, встановлено суму страхового відшкодування та перераховано кошти в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в сумі 19629 грн 15 к. Фізичною особою - підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_3 проведено ремонт автомобіля «Hyundai Sonata». Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata» становила 29000 грн 00 к., що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг № MRD625-881443 від 26 вересня 2022 року та рахунком на оплату № 58 від 31 серпня 2022 року. Вказував, що ним повністю оплачена різниця між перерахованим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля в сумі 9960 грн 00 к., а відтак різниця невідшкодованих йому матеріальних збитків становить 9960 грн 00 к.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9960 грн 00 к. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки судом було встановлено додаткове понесення витрат, пов`язаних із проведенням ремонту, який був зумовлений ДТП та його негативними матеріальними наслідками, що було спричинено з вини ОСОБА_2 , тому суд вважав за необхідне відновити порушене право ОСОБА_1 шляхом стягнення шкоди в розмірі 9960 грн 00 к.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення скасувати і ухвалити нове - про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку із відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, відшкодувати шкоду, спричинену особою, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, повинен страховик.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що 16 серпня 2022 року приблизно о 17 год 45 хв. у м. Вінниці «Кленовий міст» сталася ДТП за участю автомобіля марки «Chevrolet Nubira», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобіль «Hyundai Sonata» отримав механічні пошкодження. На місці події було складено повідомлення про ДТП, відповідно до якого ОСОБА_2 визнав свою вину у ДТП (а. с. 4).

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про вчинене ДТП та про виплату страхового відшкодування за завдану шкоду.

Актом огляду транспортного засобу від 18 серпня 2022 року був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем «Hyundai Sonata» у результаті ДТП (а. с. 9).

ПАТ «Страхова група «ТАС», яким застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 , встановлено суму страхового відшкодування та перераховано кошти в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в сумі 19629 грн 15 к. (а. с. 11)

Як видно з листа ПАТ «Страхова група «ТАС`від 06 жовтня 2022 року розмір страхової суми згідно з договором добровільного страхування наземного транспортного засобу FA189271 від 14 квітня 2022 року (ліміт відповідальності страховика) становить 130 тис грн (а. с. 10).

ФОП ОСОБА_3 проведено ремонт автомобіля «Hyundai Sonata». Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata» становила 29000 грн 00 к., що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг № MRD625-881443 від 26 вересня 2022 року та рахунком на оплату № 58 від 31 серпня 2022 року (а. с. 13 - 15).

Положеннями частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

За встановленими у цій справі обставинами потерпіла особа та страховик визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення двостороннього договору про врегулювання страхового випадку, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки рacta non obligan nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18.

Оскільки розмір заподіяної внаслідок ДТП шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, то підстав для покладення відповідальності за заподіяну шкоду на страхувальника - заподіювача шкоди, немає, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 1488 грн 60 к.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 березня 2023 року скасувати і постановити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 к.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: Т. Б. Сало

Т.М. Шемета