ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19872/22

Провадження № 22-ц/4820/507/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2022 року (суддя Продан Б.Г., повний текст судового рішення від 07 грудня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що в зареєстрованому шлюбі сторін народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. 01.06.2022 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у Чернівецькому національному університеті імені Ю.Федьковича, в розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30.03.2022 і до закінчення ОСОБА_5 навчання, тобто до 30.06.2024 включно.

ОСОБА_1 зазначає, що визначений судом розмір аліментів не покриває матеріальних потреб дитини, яка навчається та з дитинства хворіє ідіоматичним сколіозом грудо-поперекового відділу хребта. З вересня 2022 ОСОБА_5 вступила до Хмельницького національного університету на контрактну форму навчання, вартість якого складає 49000 грн за два роки.

Крім того, позивачка вказує, що донька потребує санаторно-курортного лікування опорно рухового апарату в ДП «Санаторій «Синяк», вартість лікування якого становить 14620 грн.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_3 кошти на навчання та лікування повнолітньої доньки в розмірі 20400 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7310 грн додаткових витрат на лікування в ДП «Санаторій «Синяк». Решту позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що до позовної заяви додано свідоцтво про народження ОСОБА_5 , з якого вбачається, що на день подання позову, а саме 16.09.2022 ОСОБА_7 було більше 18 років, тому остання втратила статус дитини в розумінні ст. 185 СК України. Апелянт акцентує увагу, що вказане свідоцтво про народження викликає сумнів щодо походження дитини від нього, а також наявність в нього прав та обов`язків, як батька.

Суд першої інстанції в оскаржуваному помилково застосував постанову Верховного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, оскільки у вказаній справі додаткові витрати стягуються на навчання неповнолітньої дитини.

ОСОБА_3 звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано, що оздоровлення доньки в санаторії « ОСОБА_8 » ставить під сумнів доцільність перебування її в даному санаторії, так як профіль та спеціалізація вказаного санаторію не включає в себе лікування та оздоровлення хворих з діагнозом ОСОБА_7 .

Тому, ОСОБА_3 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, позивачка вказує, що ОСОБА_3 працює трактористом та має постійний регулярний дохід, а ціни на послуги з перевезення піднялись. Донька ОСОБА_7 хворіє з дитинства з приводу ідіоматичного сколіозу грудо-поперекового відділу хребта та періодично проходить амбулаторне лікування без позитивної динаміки. Крім того, позивачка є особою з інвалідністю 3 групи та допомогти доньці вона в повному обсязі не має можливості.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 уточнив дорви апеляційної скарги зазначивши, що його довірителем оскаржується судове рішення в частині задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

ОСОБА_3 до суду не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки, як вбачається із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 оскаржує судове рішення лише в частині стягнутих з нього 7310 грн додаткових витрат на лікування в ДП «Санаторій «Синяк», що підтверджено його представником у судовому засіданні, тому апеляційним судом не переглядається судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Адже відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц визначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував норми статей 6, 185, 201 СК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в оскаржуваній частині.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини виходив з того, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття освіти не відноситься до обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат з батьків в розумінні ст. 185 СК України. І врахувавши, що ОСОБА_1 понесла витрати на оплату санаторно-курортного лікування опорно-рухового апарату доньки сторін в ДП «Санаторій «Синяк», суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_3 7310 грн додаткових витрат, понесених позивачкою на лікування доньки.

Однак, з висновком суду про задоволення позовної вимоги щодо стягнення додаткових витрат на лікування, судова колегія не погоджується виходячи із наступного.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до частини 1 статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть її надавати, у спосіб сплати аліментів (статті 198, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Так, відповідно до норм сімейного законодавства умови утримання неповнолітніх дітей (статті 180-197 СК України) не є тотожними умовам утримання повнолітніх сина, доньки (статті 198-201 СК України).

Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються окремі норми, що регулюють права неповнолітніх дітей, а саме статті 187, 189-192, 194-197 СК.

Але правила статті 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до обов`язків утримання повнолітніх дочки, сина не застосовуються.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 26 березня 2005 року до 04 вересня 2012 року (а.с. 13).

Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки № 3 від 19.08.2022 року ОСОБА_4 потребує санаторно-курортного лікування опорно-рухового апарату в ДП «Санаторій «Синяк» (а.с. 12).

Як вбачається із зворотнього талону до путівки № 051244 ОСОБА_5 перебувала з 22.08.2022 по 03.09.2022 у ДП «Санаторій «Синяк»(а.с. 5).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера за № 1469 та № 1481 від 22.08.2022 ОСОБА_5 сплачено 8160 грн та ОСОБА_1 - 6462 грн (а.с. 5).

Постановляючи судове рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування ОСОБА_5 , так як не дослідив період, в який позивачкою було понесено ці витрати - до досягнення дитиною повноліття, чи після.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 18 років і позивачка просить стягнути витрати, понесені нею у серпні 2022 року на оплату путівки для лікування ОСОБА_7 у ДП «Санаторій «Синяк», тому колегія суддів вважає, що правила статті 185 СК України про участь батьків у додаткових витратах на дитину до обов`язків утримання повнолітніх дочки, сина не застосовуються.

Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, що викладений у постановах від 28 лютого 2019 року по справі № 466/532/16, від 25 лютого 2020 року по справі № 521/4397/17.

А тому з огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції при ухваленні судового рішення в оскаржуваній частині норм матеріального права є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що посилання ОСОБА_3 на існування сумніву щодо походження ОСОБА_10 від нього та наявності в нього батьківських прав та обов`язків спростовується встановленням рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.06.2022, що набрало законної сили 21.07.2022 у справі №686/6501/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на час навчання тієї обставини, що батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

І постановою Хмельницького апеляційного суду від 06.04.2023 у цій же справі скасовано рішення Хмельницього міськрайонного суду від 22.12.2022, яким заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено, скасовано рішення Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 01.06.2022, що ухвалене у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на час навчання і в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на час навчання відмовлено.

Та у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на час навчання, відмовлено.

А обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2022 року в частині додаткових витрат скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І.Талалай