Провадження № 22-ц/801/1157/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

26 травня 2023 рокуСправа № 127/18734/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») 01 травня 2023 року подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, якими позов задовольнити.

04 травня 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано вказану справу із Вінницького міського суду Вінницької області.

09 травня 2023 року з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла зазначена цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

12 травня року ухвалою Вінницького апеляційного суду зазначені ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року визнано неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху, надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк протягом десяти днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у якій слід зазначити поважні причини для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження, а також для надання доказів сплати судового збору.

При постановленні цієї ухвали апеляційний суд виходив з того, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», звертаючись 01 травня 2023 року із апеляційною скаргою, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, заявляючи клопотання про поновлення цього строку, не навело та не надало достатніх доказів, які підтверджують поважність причин його пропуску, а лише зазначило, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року отримало 24 квітня 2023 року, докази чого у матеріалах справи відсутні, натомість із матеріалів справи фактично вбачається, що оскаржуване рішення було отримано на електронну адресу представником ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 15 березня 2023 року. Крім того, до апеляційної скарги всупереч п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України не долучено доказів сплати судового збору.

23 травня 2023 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подало до апеляційного суду заяву на виконання вимог даної ухвали, з якої вбачається, що вимоги ухвали скаржником виконано частково, зокрема сплачено судовий збір у визначеному розмірі. В обґрунтування підстав пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення зазначило, що довідка про доставку електронного листа документу «Рішення» від 14 березня 2023 року до поштової скриньки 15 березня 2023 року представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не є підтвердженням того, що документ був прочитаний того ж дня. Окрім того, посилається на те, що копія оскаржуваного рішення була отримана скаржником засобами поштового зв`язку 24 березня 2023 року, а тому саме з цього дня необхідно рахувати строк на апеляційне оскарження.

Однак наведенні скаржником обставини не свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу остаточності судового рішення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» констатував, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» наголошується, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин; при цьому, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2023 року у справі № 753/19393/20 вказав, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Таким чином, суд першої інстанції, проінформувавши представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - Завадську О.В. 15 березня 2023 року про наявність повного тексту рішення у цій справі шляхом надсилання його копії на електронну адресу цьому представнику, яка була зазначена ним у його заявах, належним чином виконав свій обов`язок щодо вручення представнику ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» повного тексту рішення від 14 березня 2023 року. З огляду на це, суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свою електронну адресу, але не користується чи не стежить за нею. Самого лише заперечення скаржника про те, що такий лист не був прочитаний 15 березня 2023 року недостатньо, щоб спростувати «презумпцію обізнаності» учасника справи.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року надіслано до цього реєстру 15 березня 2023 року та його оприлюднено 16 березня 2023 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» мало можливість ознайомитись з текстом зазначеного рішення у реєстрі раніше, а відтак подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, однак цього не було зроблено.

Окрім того, з даного реєстру також вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» протягом тривалого періоду часу було та є учасником різних цивільних справ, тобто воно є юридичною особою, яка добре обізнана з процесуальними правами та обов`язками учасника справи, а також з встановленими у суді правилами, зокрема отримання інформації щодо стану судової справи, стадії її розгляду, щодо ухвалених у справі судових рішень, отриманням їх копій тощо.

У постанові від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 Верховний Суд зауважив, що, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом з тим, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 березня 2023 року подана до суду апеляційної інстанції лише 01 травня 2023 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження.

За таких обставин, подавши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не навело та не надало достатніх доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, враховуючи, що апеляційний суд визнає неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 358, 359, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними вказані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. Б. Сало

М. М. Якименко