Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6892/22
Провадження 2/711/109/23
29 березня 2023 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2014 шлюб, зареєстрований 19.02.2005 між нею (на той час ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , був розірваний. Від даного шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на її утриманні. 18.08.2015 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і її прізвище було змінено на ОСОБА_6 . Згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2014 стягнуто із відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно. Вказує, що її матеріальний стан після винесення судового рішення про стягнення аліментів на неповнолітню дитину змінився, і на теперішній час це тяжкий матеріальний стан. Після винесення судового рішення про стягнення аліментів, з 03.09.2018 року донька стала навчатися в Одеському ліцеї «Гармонія», на її належне навчання та утримання нею витрачається багато коштів. Після винесення судового рішення від 27.11.2014 вона не працює. Зазначає, що відповідач також офіціально не працює. Враховуючи, що при зміні розміру аліментів згідно до вимог ч.2 ст.182 СК України потрібно врахувати, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню.
На підставі викладеного просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів на її ОСОБА_1 користь з відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи дня пред`явлення позову та продовжувати до повноліття дитини.
Ухвалою суду від 01.02.2023 прийнято, відкрито провадження по справі і призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували.
У судове засідання позивачка не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.
Представник позивачки адвокат Дубінський В.М. у судове засідання не з`явився? до початку подав до суду заяву від 08.03.2023, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, у зв`язку із зайнятістю його в іншому процесі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованими листами. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 19.02.2005, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2014 розірвано.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.01.2006, копія якого міститься у матеріалах справи.
Крім того, встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2014 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014 року та продовжувати до повноліття дитини; в частині стягнення аліментів в сумі 1100 грн. відмовлено.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.
За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Як передбачено статтею 184 СК України (в ред. ЗУ від 03.07.2018 року і діє з 28.08.2018 року) суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей: віком від 06 до 18 років 01.01.2023 в розмірі 2833,00 грн.
Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набрав чинності з 28.08.2018, зокрема,- внесено зміни щодо мінімального гарантованого розміру аліментів (абз. 2 ч.2 ст.182 СК) і, відповідно, - спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання.
На думку суду, при вирішенні даного спору може бути змінено розмір аліментів шляхом збільшення суми їх присудження.
Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що позивачу, як стягувачу аліментів, надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів (відповідач по справі) позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Вирішуючи даний спір, судом встановлено наявність підстав для зміни способу присудження аліментів. Встановлена рішенням суду від 28.11.2014 сума аліментів є недостатньою для розвитку дитини та задоволення її мінімальних потреб. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2023 році порівняно з 2014 роком, зростання цін, значного зростання витрат на харчування, розвиток та утримання дитини, - попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Також встановлено, що позивач самостійно утримує дитину, і цього рівня не вистачає на належне утримання доньки.
Крім того, відповідач не скористався правом подати заперечення та обґрунтування своєї позиції щодо заявлених вимог, відсутні будь-які підтверджуючі дані, які б свідчили про його неможливість утримувати доньку та сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 5000 грн..
На думку суду, такий розмір аліментів є таким, що необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини та забезпечить рівність прав як позивача, так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини.
Суд звертає увагу, що,частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Однак відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991, дію якого зупинено з 01.01.2023 на підставі закону № 2710-ІХ на 2023 рік, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. До таких доходів відноситься в тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст.192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. А тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно із відповідача стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Рішення в частині аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 29.03.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька