ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/2318/18 Номер провадження 22-ц/814/1459/23Головуючий у 1-й інстанції Шелест І.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

16 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Триголова В.М.,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області відмолено.

Із вказаною скаргою не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга надійшла в провадження Харківського апеляційного суду 19.04.2021.

28.05.2021 ухвалою Харківського апеляційного суду задоволено клопотання скаржника та поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року, відкрито апеляційне провадження у справі.

12.07.2021 ухвалою Харківського апеляційного суду закінчено підготовчі дії, справу призначено до судового розгляду по суті.

Згідно із розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

05.08.2022 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 646/2318/18 передано в провадження колегії суддів Полтавського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Л.М. Хіль, судді члени колегії: Л.І. Пилипчук, В.М. Триголов.

20.01.2023 ухвалою Полтавського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Л.М. Хіль, судді члени колегії: Л.І. Пилипчук, В.М. Триголов, справу призначено до судового розгляду на 16 травня 2023 року на 13 год 50 хв з повідомленням учасників справи.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 474/0/15-23 від 09.05.2023 суддю Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 звільнено з посади судді.

Наказом голови Полтавського апеляційного суду № 4.7-09/16 від 11.05.2023 суддю Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 відраховано зі штату судів Полтавського апеляційного суду.

На підставі розпорядження керівника апарату Полтавського апеляційного суду № 442 від 12.05.2023 у зв`язку із звільненням з посади судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 рішенням Вищої ради правосуддя № 474/0/15-23 від 09.05.2023 та відрахуванням зі штату наказом голови суду № 4.7-09/16 від 11.05.2023, здійснено повторний авторозподіл у даній справі для визначення головуючого судді.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2023 головуючим суддею у справі визначено суддю Полтавського апеляційного суду П.С. Абрамова.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_1 складена не державною мовою.

Єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, що регламентовано пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Згідно з частиною першою статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Цивільний процесуальний закон визначає вимоги до апеляційної скарги, які є однаковими для всіх учасників справи, а також для осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99 (справа про застосування української мови) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Передбачена законодавством України вимога щодо подання процесуальних документів державною мовою не є звуженням прав позивача чи дискримінацією останнього за мовною ознакою, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 у справі № 570/5377/17, у якій судом апеляційної інстанції було залишено без руху апеляційну скаргу, складену російською мовою, яка у подальшому була повернута скаржнику у зв`язку із не усуненням цього недоліку, з чим погодився Верховний Суд.

Апеляційний суд зауважує, що такі вимоги є обов`язковими для всіх учасників процесу і не є дискримінацією скаржника за мовною ознакою, оскільки, скаржник, у такому випадку не позбавляється права на доступ до правосуддя, та таке обмеження не свідчить про порушення права, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Відповідно до усталеною ї практики Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки таке право за своєю природою потребує регулювання державою. Залишення заяви без руху не є обмеженням права скаржника на доступ до правосуддя, оскільки, держава, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяв (скарг), покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог та прийнятності заяви (скарги) на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Скаржник не позбавлений можливості звернутись до перекладача чи отримати професійну правову допомогу від адвоката (у тому числі безоплатну правову допомогу відповідно до закону) для належного оформлення апеляційної скарги, а саме складення її державною мовою.

Натомість, здійснення перекладу судом не передбачено чинним процесуальним законом та може змінити смислове навантаження при викладенні обставин, на які посилається автор.

Розділом V Глави 1 ЦПК України «Перегляд судових рішень» «Апеляційне провадження» не регламентовано залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам закону після відкриття апеляційного провадження.

У даному випадку апеляційний суд керується аналогією процесуального права, а саме ч. 11 ст. 187 ЦПК України, яка передбачає можливість суду залишити без руху заяву по суті справи після відкриття провадження у справі. А саме вказаною нормою права передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 (справа № 2-591/11) зазначила, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105). Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії. (пункт 77- 82 постанови).

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року без руху, за аналогією ч. 11 ст. 187 ЦПК України, надавши скаржнику строк п`ять днів для усунення недоліків, який обраховувати з дня вручення скаржнику копії даної ухвали.

Для належного усунення недоліків скаржнику необхідно у строк п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали надати до Полтавського апеляційного суду на ім`я головуючого судді П.С. Абрамова із зазначенням номеру справи (або надіслати поштою на офіційну юридичну адресу Полтавського апеляційного суду: 36000 м. Полтава, вул. Соборності, 18, або за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд») апеляційну скаргу на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова в перекладі українською мовою разом із її примірниками відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст. 9, ч. 11 ст. 187 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити скаржнику, що вразі неусунення зазначених недоліків у встановлений судом порядок та строк, апеляційна скарга буде залишена без розгляду у порядку ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов