Єдиний унікальний номер 741/459/23
Провадження № 2/741/286/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 15 травня 2023 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Фрунзе на території Носівської міської ради, 25 грудня 1996 року на її ім`я був виписаний та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259584. Взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259584 на ім`я ОСОБА_5 , після її смерті, був виданий державний акт серії ЧН № 008827 на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,64 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 491 від 16 липня 2004 року. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв, але юридично не оформив, її син ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , спадщину після смерті якого прийняли його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 , як спадкоємці першої черги за законом. У грудні 2020 року позивачам стало відомо, що згідно проекту із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території Носівської міської ради Чернігівської області та Додатку № 4 до розпорядження Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 52 від 4 березня 2008 року було передано ОСОБА_5 у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки площами 0,41 га (сіножаті) та 0,64 га (пасовища). Також у грудні 2020 року позивачі звернулися до ФОП « ОСОБА_7 » для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в натурі (на місцевості). У ході виготовлення зазначеної технічної документації було виявлено, що в державному акті серії ЧН № 008827 від 16 липня 2004 року надруковані ділянки за № 456, хоча згідно списку розпаювання ОСОБА_5 належать земельні ділянки за № НОМЕР_1 загальною площею 4,2757 (2,6265 + 1,6492) га, про що зазначено у пояснювальній записці. Відповідно до технічної документації площа земельних ділянок, які згідно проекту із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території Носівської міської ради Чернігівської області та Додатку № 4 до розпорядження Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 52 від 04 березня 2008 року було передано ОСОБА_5 у приватну власність становить 0,4100 (сіножаті) та 0,6399 (пасовища). Позивачі зверталися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки, на які мала право ОСОБА_5 , але нотаріус відмовив у вчиненні відповідної нотаріальної дії.

Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах право на завершення процедури приватизації земельних ділянок із земель колишнього КСП імені Фрунзе площами 2,6265 га (рілля), 1,6492 га (рілля), 0,4100 га (сіножаті) та 0,6399 га (пасовища), які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, на які мала право ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на свої імена, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Фрунзе на території Носівської міської ради, 25 грудня 1996 року на її ім`я був виписаний та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259584, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 432 від 25 грудня 1996 року. Взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259584 на ім`я ОСОБА_5 після її смерті був виданий державний акт серії ЧН № 008827 на право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,64 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 491 від 16 липня 2004 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 21; 41).

З матеріалів справи (а.с. 24-27) вбачається, що згідно проекту із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території Носівської міської ради Чернігівської області та Додатку № 4 до розпорядження Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 52 від 4 березня 2008 року було передано ОСОБА_5 у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки площами 0,41 га (сіножаті) та 0,64 га (пасовища).

У ході виготовлення ФОП « ОСОБА_7 » технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в натурі (на місцевості) було виявлено, що в державному акті серії ЧН № 008827 від 16 липня 2004 року надруковані ділянки за № 456, хоча згідно списку розпаювання ОСОБА_5 належать земельні ділянки за № НОМЕР_1 загальною площею 4,2757 (2,6265 + 1,6492) га, про що зазначено у пояснювальній записці. Відповідно до технічної документації площа земельних ділянок, які згідно проекту із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території Носівської міської ради Чернігівської області та Додатку № 4 до розпорядження Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 52 від 4 березня 2008 року було передано ОСОБА_5 у приватну власність становить 0,4100 (сіножаті) та 0,6399 (пасовища).

Таким чином, за життя ОСОБА_5 відповідно до вимог законодавства України розпочала процес приватизації земельних ділянок площами 2,6265 га (рілля), 1,6492 га (рілля), 0,4100 га (сіножаті) та 0,6399 га (пасовища), але не отримала правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та не зареєструвала за собою право власності на них.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася, в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняв син ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14; 22; 62).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 за життя заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 , як спадкоємці першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 3454/2006 до майна померлого ОСОБА_6 (а.с. 63-111).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок площами 2,6265 га (рілля), 1,6492 га (рілля), 0,4100 га (сіножаті) та 0,6399 га (пасовища) у власність, яке належало померлій ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки, на які мала право ОСОБА_5 , але нотаріус відмовив у вчиненні відповідної нотаріальної дії, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 43).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, 125, ч. 1 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , в рівних частинах право на завершення процедури приватизації земельних ділянок із земель колишнього КСП імені Фрунзе площами 2,6265 га (рілля), 1,6492 га (рілля), 0,4100 га (сіножаті) та 0,6399 га (пасовища), які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, на які мала право ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на їх (позивачів) імена, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв