РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Сідорової А.В.,

справа № 333/4689/23

провадження № 2-о/333/294/23

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

представник заявника ОСОБА_2

заінтересована особа - Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги заяви обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який є дядьком матері заявниці ОСОБА_1 .

Мати заявниці ОСОБА_4 проживає на теперішній час за місцем реєстрації померлого: АДРЕСА_1 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 176 від 26 грудня 2022 року, виданого окупаційною владою рф ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті зазначена: церебральний атеросклероз.

ОСОБА_3 після своєї смерті залишив заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, все належне йому майно останній заповідає ОСОБА_4 - матері заявниці

У зв`язку з тим, що у заявниці відсутня можливість зареєструвати факт смерті ОСОБА_3 , остання звернулась з даною заявою до суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 08 червня 2023 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку окремого провадження.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , повідомлені своєчасно та належним чином, не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що заяву підтримують, просять її задовольнити, на фіксуванні судового процесу не наполягають.

Заінтересована особа, повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направила, причини його неявки суду не відомі.

Оскільки учасники справи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установлені судом фактичні обставини справи

Відповідно до довідки про місце реєстрації проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Серії НОМЕР_1 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №176 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Василівка, Запорізька обл. Причина смерті - церебральний атеросклероз.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 зареєстрованого в реєстрі за № 833 посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької обл. Кириченко В.В., на випадок своєї смерті, все належне йому майно останній заповідає ОСОБА_4 .

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками дитини зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Позиція суду та нормативно правове обгрунтування

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 686/8440/16-ц від 23.04.2023 року.

Тобто з наведеного вбачається, що заявниця, як особа яка постійно проживала з померлим є членом його сім`ї, а тому має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту його смерті на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364 «Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» територія м. Василівка, Запорізької області є тимчасово окупованою територією.

Надані документи видані на непідконтрольній Україні території, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Вказані документи не є офіційним документами, відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті. Згідно п. 1ПП ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

З викладеного вище, вбачається, що заявником надано достатньо доказів того, що ОСОБА_3 , дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті ОСОБА_3 в судовому порядку. Доказів, які б спростовували факт смерті суду не надано.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у справах окремого провадження при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 4, 5,12, 13, 76-82, 89, 258, 263-265, 293, 315, 317, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Мирне, Токмацькогорайону, Запорізької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , визначивши датою його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті: Україна, Запорізька область, м. Василівка.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08 червня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва