Справа № 592/881/22
Провадження № 2-др/592/2/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

19.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій вона зазначила про те, що Ковпаківським районним судом м. Суми було винесено рішення про задоволення її позовної заяви та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів у розмірі 67448,00 грн. . В позовній заяві також було заявлено вимогу про стягнення зі сторони відповідача витрат на правову допомогу, вимоги позовної заяви було підтримано і під час судових засідань. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України нею протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення суду, зважаючи на воєнний стан в країні, можливість вчасної подачі в зв`язку з відключенням електроенергії та ракетних обстрілів критичної інфраструктури,вона подає докази на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу. Заявлену до стягнення суму вона вважає обґрунтованою відносно затраченого часу на правову допомогу та складності справи. Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження понесених нею ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу вона надає до суду копію угоди про надання правових послуг від 21.12.2021 року, укладеного між нею ОСОБА_1 та адвокатом Пелипенко П. П. , розрахунок часу та вартості наданої правової допомоги (гонорару) , квитанцію від 21.12.2021 року про сплату послуг, згідно яких розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги становить 7000,00 грн. . Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного й у відповідності зі ст. 270 ЦПК України, вона просила прийняти заяву та ухвалити додаткове рішення у справі № 592/881/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат за надання правової допомоги в сумі 7000 (сім тисяч) грн. . Додаток: 1. Копія угоди про надання правових послуг від 21.12.2021 року. 2. Розрахунок наданої правової допомоги від 25.11.2022 року. 3. Квитанція від 21.12.2021 року про сплату послуг. 08.12.2022 року, підпис, ОСОБА_1 (вхідний № 27863/22 від 19.12.2022 року) (а. с. 94, 95) .

16.05.2023 року ОСОБА_2 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив по цивільній справі № 592/881/22, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа про стягнення витрат на правничу допомогу, яка призначена до розгляду на 17.05.2023 року на 15 годину 00 хвилин. 25.11.2022 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів було задоволено частково та було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період часу з травня 2010 року до березня 2019 року в розмірі 67448,00 грн. та було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до положень ч. 1, п. п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. П. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Він звертає увагу суду на те, що справа слухалася в порядку спрощеного провадження та під час розгляду цивільної справи представником позивача була Коляда І. П. , яка не є адвокатом та діяла на підставі довіреності. Однак, після винесення рішення по справі № 592/881/22 до суду позивачкою було подано розрахунок розміру понесених та передбачуваних витрат на правничу допомогу у цивільній справі, квитанція та угода про надання правових послуг. Відповідно до наданої угоди про надання правових послуг від 21.12.2021 року угода була укладена між ОСОБА_1 та адвокатом Пелипенком Павло Павловичем для захисту прав та законних інтересів при зборі матеріалів для подання до суду при підготовці позову та розрахунку пені. Він вважає, що оскільки адвокат Пелипенко П. П. не брав участь в цивільній справі, а інтереси позивачки за довіреністю представляла ОСОБА_3 , відтак витрати за правничу допомоги на користь позивачки не підлягають стягненню. Під час розгляду справи жодного разу ні представник позивачки, ні сама позивачка не звертала увагу суду на те, що вона зверталася за правовою допомогою до адвоката для складання заяви чи проведення консультацій по справі, а навпаки її інтереси по справі представляла представниця, яка не є адвокатом. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/881/22 було ухвалено 25.11.2022 року. Відповідно до наданих до суду заяви про ухвалення додаткового рішення та додатків до неї на здійснення автоматичного розподілу документи до суду надійшли 19.12.2022 року, тобто поза межами п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду, що суперечить ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до квитанції № 47 від 21.12.2021 року адвокат Пелипенко П. П. отримав від ОСОБА_1 за консультацію, підготовку позовної заяви та розрахунку пені 7000 грн. та в підтвердження було надано розрахунок. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до даної угоди та квитанції адвокатом Пелипенком П. П. було витрачено 7,5 годин часу для надання правової допомоги ОСОБА_1 та розмір гонорару становить 7000 грн. , який складався з ознайомлення з документами, консультації перед кожним судовим засіданням, складання позовної заяви та розрахунку пені. Він вважає, що виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт та послуг по даній справі, в якій він не брав участі, витраченого ним часу, розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн. не є співрозмірним та занадто завищеним. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Левенте проти Латвії зазначено про те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, оскільки позивачка надала до суду докази про понесення витрат на послуги адвоката, який не брав участі у розгляді справи та в порушення 5 днів після ухвалення рішення суду, як того вимагає ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відтак він вважає, що вона повинна бути залишена без розгляду. На підставі викладеного та у відповідності до ст. 178 ЦПК України, він просив відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Додаток: - доказ направлення відзиву позивачу. 16.05.2023 року, підпис, ОСОБА_2 (вхідний № 15818 від 16.05.2023 року) (а. с. 121-123) .

10.05.2023 року ОСОБА_1 надіслала на електронну пошту Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа № 592/881/22, по якій нею було подано заяву про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення з відповідача по справі витрат за надання правової допомоги. Розгляд справи було призначено на 17.05.2023 року на 15 годину 00 хвилин. З`явитися до суду вона не має можливості, тому просила розгляд в подальшому проводити у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (вхідний № ЕП-7478/23 від 10.05.2023 року) (а. с. 120) .

17.05.2023 року ОСОБА_2 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває заява ОСОБА_1 до нього про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 592/881/22 про стягнення витрат на правову допомогу. Він просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення по справі він категорично заперечує та просить відмовити в її задоволенні (вхідний № 15995 від 17.05.2023 року) (а. с. 125) .

17.05.2023 року представниця ОСОБА_2 адвокат Нікітченко Євгенія Вікторівна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває заява ОСОБА_1 до нього про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 592/881/22 про стягнення витрат на правову допомогу. Вона просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення по справі вона категорично заперечує та просить відмовити в її задоволенні (вхідний № 15996 від 17.05.2023 року) (а. с. 126) .

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів, дослідивши додані до заяви документи, дослідивши документи та копії документів, які містяться в матеріалах судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.11.2022 року у справі № 592/881/22, провадження № 2/592/857/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів, було задоволено частково. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , пеню за прострочення сплати аліментів за період часу з травня 2010 року до березня 2019 року в розмірі 67448,00 грн. . Було ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. . Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Рішення не набрало законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107503094, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107681531) (а. с. 80-89, 108-116) .

Згідно ч. ч. 4, 7 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність . У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) .

У відповідності до ч. 2 ст. 64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи) , уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/5076-17#Text) .

Згідно ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін в разі виконання правочину обома сторонами в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Крім того, суд вважає за можливе звернути увагу на різницю понять угода та договір , яка полягає в наступному. В правовій науці юристи часто плутають договори й угоди, що ускладнює процес розуміння своєї професії. Незважаючи на гадану незначність проблеми, дуже важливо розібратися в визначенні понять. Це стане в нагоді не тільки на іспиті або заліку, але і в процесі комунікації з діловими партнерами або проведення презентації. Крім того, назва укладання відповідної угоди може мати серйозні правові наслідки. Угода це вольовий акт осіб, що володіють дієздатністю, який створює або змінює цивільно-правові відносини. В його основі лежить свобода вибору фізичних і юридичних осіб. Угода, укладена в несвідомому стані, під реальним або психологічним тиском, а також на вкрай невигідних умовах, може бути розцінена як оспорювана, незначна, неукладена. Договір це угода двох і більше фізичних або юридичних осіб, в результаті якого виникають або перетворюються правовідносини. Як правило, він укладається в письмовій формі, однак дотримання вимог цивільно-правового законодавства обов`язково. Договір може бути реальним і консенсуальних, одно-, дво- і багатостороннім, разовим і довгостроковим. Поняття мають багато спільного, однак є і певні нюанси. Так, будь-який договір є угодою, але зворотне невірно. У той же час, свобода волевиявлення необхідна для всіх юридично значущих дій. Угода поняття об`ємне, і сюди входить безліч термінів, характерних для правовідносин. Договір не тільки включається в цей обсяг, але і має безліч різновидів. Вимоги до правочину прописані на законодавчому рівні. Всі умови договорів, крім названих, можуть встановлюватися сторонами на основі принципу взаємної згоди. Недотримання ж вимог, передбачених правом, тягне визнання повної або часткової недійсності договору. Отже, за обсягом, поняття угоди вкрай широко, і в нього в числі іншого включається і договір. За кількістю сторін, договір це волевиявлення двох і більше фізичних або юридичних осіб. Угода може полягати в односторонньому порядку (довіреність, заповіт) . За рівнем, поняття договір використовується для фіксації угод між юридичними особами, державно-правовими утвореннями, некомерційними організаціями, в той час як угода зазвичай передбачає взаємодію суб`єктів менших масштабів. За тривалістю, угода це одиничне волевиявлення сторін, яке вважається укладеним в момент досягнення згоди. Договір може бути як разовим, так і терміновим, безстроковим, тобто спрямованим на тривалу перспективу. За формою, як правило, договір укладається в письмовій формі, хоча в даному правила є винятки (при вчиненні конклюдентних дій) . Угода в побутовому розумінні може носити усний характер (яскравий приклад покупка товарів з рук на ринку, коли покупець і продавець обговорюють істотні умови на місці) . Крім того, досить часто стикаючись з такими термінами як правочин , договір та угода , слід з`ясувати чи тотожні вони у своїх контекстах. Адже іноді важко зрозуміти, коли доцільно застосувати термін правочин , коли договір , а коли угоду . Правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочин є терміном, який раніше використовувався в українському законодавстві протягом 1920-1930-х років та був застосований в новому ЦК України, в якому йому відведено окрему главу. Раніше в цивільному праві вживався термін угода , під яким розуміли вольові, правомірні дії громадян чи організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Ст. 202 ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин, зокрема договір, є однією з найпоширеніших підстав виникнення, зміни та припинення цивільних правовідносин у системі юридичних фактів. Договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (в тому числі в електронному вигляді) . Договори є правовими документами, де сторони визначаються із правами та обов`язками. Угода дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- чи багатосторонніми (договір) . Дії як юридичні факти завжди мають вольовий характер і поділяються на правомірні й неправомірні. Угоди це вольові і правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме: на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В угоді виявляється воля її учасників, яка має пізнаватися іншими особами, а тому повинна бути виражена, виявлена зовні. Зовнішній вияв волі називається волевиявленням. Це суть угоди. Без волевиявлення немає угоди. Іноді для укладення угоди, крім волевиявлення, необхідно вчинити фактичні дії. Отже, можна зробити висновки щодо співвідношення категорій правочин і договір у цивільному законодавстві України та в юридичній літературі. По-перше, об`єднує ці правові категорії їхня належність до юридичних фактів дії; по-друге, договір є різновидом правочину як юридичний факт дії, тому правочин зіставляється з договором як загальне й конкретне, при цьому кожний договір є правочином, але не кожний правочин є договором; по-третє, слід мати на увазі, що договір розуміють у цивільному (а відповідно й у договірному) праві в кількох аспектах (як юридичний факт дії, як зобов`язальні правовідносини і як документ), правочин же має ще більш складну правову природу, тому що передбачає як різновиди, крім правочину-договору, інші види правочинів; по-четверте, поділ правочинів на односторонні та дво-, багатосторонні за критерієм наявності певної кількості сторін правочину, що беруть участь у здійсненні правочину, слід відрізняти від поділу договорів на односторонні та дво- й багатосторонні за іншим критерієм наявності взаємних прав та обов`язків у сторін (контрагентів) договору.

Матеріали даної цивільної справи не містять ані договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Пелипенком Павлом Павловичем та клієнткою ОСОБА_1 , ані довіреності, ані ордеру, ані доручення органу (установи) , уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, всупереч імперативним вимогам ст. 62 ЦПК України, ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність . Отже, адвокат Пелипенко Павло Павлович не підтвердив документально свої повноваження представника, як те передбачено ст. ст. 60, 62 ЦПК України. Тобто його не можна вважати особою, уповноваженою ОСОБА_1 на представництво її інтересів в суді. Відтак, суд не бере до уваги: - копію угоди про надання правових послуг від 21.12.2021 року; - розрахунок наданої правової допомоги від 25.11.2022 року; - квитанцію від 21.12.2021 року про сплату послуг.

Крім того, суд бере до уваги те, що підписи, які містяться в позовній заяві, начебто виконані ОСОБА_1 від (а. с. 11) , в заяві від 31.05.2022 року (а. с. 35) , в заяві від 17.10.2022 року (а. с. 69) , в заяві про ухвалення додаткового рішення суду (а. с. 95) , в угоді про надання правових послуг (а. с. 96) , в розрахунку розміру понесених та передбачуваних витрат на правничу допомогу у цивільній справі № 592/881/22 від 25.11.2022 року (а. с. 98) , в заяві від 10.05.2023 року (а. с. 120) , візуально неідентичні підпису, який міститься в паспорті громадянки України серії НОМЕР_3 , виданому 14.04.2011 року Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Лієпая Латвія (а. с. 12) .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів, слід відмовити, а також слід відмовити ОСОБА_1 в ухваленні (прийнятті) додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 263, 268, 270, 273, 353, 365 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів, відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 в ухваленні (прийнятті) додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення виплати аліментів.

Ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков