ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6140/22Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/314/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2023 року, ухвалене суддею Братасюком В.М., дата складення повного тексту не зазначена у цивільній справі № 607/6140/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 , який доводився їй чоловіком. Оскільки на його користь було ухвалено судові рішення Тернопільським окружним адміністративним судом у справі №500/1413/20 від 16.07.2020 та №500/1643/21 від 05.05.2021 за позовними заявами ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії виникла заборгованість з доплати пенсії за даними судовими рішеннями, оскільки було здійснено відповідне нарахування спірної доплати пенсії, яку спадкодавець не встиг отримати у зв`язку зі смертю.

Позивач зазначала, що нею 15.03.2022 року та 01.04.2022 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області були подані заяви про повідомлення розміру доплати пенсії спадкодавця та її виплати, які відповідач залишив без задоволення, мотивуючи тим що виплата нарахованої суми коштів на виконання згаданих рішень здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Крім того, повідомив що нараховані кошти за вищевказаними судовими рішеннями не є недоотриманою пенсією та не включаються до складу спадщини.

Позивач указувала, що за судовими рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1643/21 від 05.05.2021 року нарахована доплата пенсії в сумі 76310,64 грн за період з 01.04.2019 року по 30.06.2021 року. Аналогічно згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1413/20 від 16.07.2020 року пенсійним органом нараховано доплату пенсії в сумі 11025,28 грн. за період з 01.03.2019 по 01.12.2019.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на нараховані грошові кошти недоотриманої доплати пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 січня 2023 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нараховані грошові кошти недоотриманої доплати пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за період з 01.03.2019 року по 01.12.2019 року у справі №500/1413/20 Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року за період з 01.04.2019 року по 30.06.2021 року у справі №500/1643/21 Тернопільського окружного адміністративного суду та від 05.05.2021 року. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вигляді недоотриманої ним за життя доплати пенсії з урахуванням її розміру, встановленого рішеннями Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1413/20 від 16.07.2020 року на суму 11025,28грн. за період з 01.03.2019 року по 01.12.2019 року, у справі №500/1643/21 від 05.05.2021 року на суму 76310,64 грн. (за період з 01.04.2019 року по 30.06.2021 року. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду в частині стягнення недоотриманої пенсії померлого пенсіонера скасувати, постановивши у відповідній частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У скарзі зазначено, що бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 2022 року № 1167, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено 360 млн. грн. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань.

Водночас апелянт зазначив, що на сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, з датою набрання ними законної сили включно по 07 липня 2020 року. Таким чином, виплата нарахованих згідно рішень суду доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Крім того, у скарзі зазначено, що відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зазначає, що вибуття однієї сторони і заміна її новою не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не виникає право звернутися до органу державної виконавчої служби із відповідними заявами, зокрема про примусове виконання рішення суду.

Відтак, на думку апелянта заявлені ОСОБА_1 вимоги не підлягають до задоволення.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Волинець С.А. подав відзив на апеляційну скаргу, вказуючи на безпідставність викладених у ній доводів, тому просить оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник позивача зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджав реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна за законом, що правильно врахував місцевий суд. Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Адвокат Волинець С.А. указує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.1227 ЦК України позивач має право на отримання спірних сум у порядку спадкування за законом, що вказує на правильність судового рішення місцевого суду, оскільки позивач не змогла реалізувати своє право на спадкування за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в користь якого було ухвалено судові рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 500/1413/20 від 16.07.2020 та № №500/1643/21 від 05.05.2021 щодо перерахунку його пенсії.

Доводи апеляційної скарги про те, що виплата недоотриманої пенсії буде здійснена за наявності коштів у бюджеті представник позивача вважає безпідставними з огляду на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення/невиплати будь-яких виплат.

Таким чином, адвокат Волинець С.А. вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що на користь позивача підлягала стягненню сума пенсії, яка увійшла до складу спадщини у розмірі 76310,64 грн. та 11025,28 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засіданні не з`явилося, однак надіслало заяву про здійснення розгляду справи без участі представника відповідача. Відповідач у заяві висловив заперечення проти заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Волинець С.А. заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 08.06.2021 здійснена реєстрація смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №1415.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (повторно) серія НОМЕР_2 від 10.08.2021 вбачається реєстрація шлюбу 16.05.1986 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_6 , актовий запис № 4.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 66960911, виданого 22.10.2021 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа №856/2021 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року по справі №500/1413/20 було задоволено позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_4 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 840 грн.. 40 коп., сплачений у відповідності до квитанції №0.0..1 від 16.06.2020 (набрало законної сили 18.08.2020 року).

Аналогічно згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 року у справі №500/1643/21 було задоволено позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльністі та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення ОСОБА_4 з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру його пенсії на підставі виданої Тернопільським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки оновленої довідки від 05.03.2021№11/1/1956 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_4 на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 оновленої довідки від 05.03.2021 року №11/1/1956 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01ю04.2019 року, із урахуванням проведених виплат. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 908,00 грн. ( набрало законної сили).

Тернопільський окружний адміністративний суд, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі на його правонаступника в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, дійшов до висновку, що у разі визнання права ОСОБА_7 на отримання права па перерахунок та виплату пенсії після смерті ОСОБА_4 , у тому числі з урахуванням його розміру встановленого рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1413/20 року такий спір буде мати приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16, що вбачається з ухвали суду від 10.03.2022 року (набрала законної сили 10.03.2022 року).

Аналогічно Тернопільський окружний адміністративний суд розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії дійшов до висновку, що у разі визнання права ОСОБА_7 на отримання права на перерахунок та виплату пенсії після смерті ОСОБА_4 , у чому числі з урахуванням його розміру встановленого рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1643/21, такий спір буде мати приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16, що вбачається з ухвали суду від 21.03.2022 року (набрала законної сили 21.03.2022 року).

15.03.2022 та 01.04.2022 позивачка зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виплату доплати пенсії, що залишилася після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 подавши необхідні документи, так як виникло право па спадкування майна за законом.

Листами відповідача від 28.03.2022року та від 15.04.2022 року позивачці було відмовлено у виплаті залишку недоотриманої доплати пенсії з посиланням на те, що на виконання рішень Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №500/1413/20 ОСОБА_4 була нарахована доплата пенсії за період з 01.03.2019 року по 31.12.2019 року та від 05.05.2021 року у справі №500/1643/21 за період з 01.04.2019 року по 30.06.2021 року, яка станом на 30.06.2021 року не виплачена, оскільки їх виплата здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Крім того, відповідач повідомив, що нараховані кошти за вищевказаними судовими рішеннями не є недоотриманою пенсією та не включаються до складу спадщини. Однак не було зазначено про розмір доплати пенсії за вказаними судовими рішеннями Тернопільського окружного адміністративного суду, незважаючи на вимогу позивачки як спадкоємця майна померлого ОСОБА_4 .

Згідно повідомлення ГУ ПФУ в Тернопільській області №1900-0404-5/35135 від 25.11.2021 недоотримані суми пенсії ОСОБА_4 відсутні у зв`язку з їх виплатою у повному обсязі. Разом з тим, на виконання рішень Тернопільського окружного адміністративного суду №500/1413/20 від 16.07.2020 року та №500/1643/21 від 05.05.2021 року було нараховано суми коштів, які станом на 24.11.2021 року не виплачені. При цьому розмір заборгованої доплати пенсії не зазначено, що унеможливило позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нараховані до виплати кошти за судовими рішеннями.

Подаючи відзив на позовну заяву ОСОБА_1 за вих. №1900-0902-7/16176 від 13.06.2022 року Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області повідомило про суми нарахованих доплат пенсії спадкодавця ОСОБА_4 . Зокрема, за судовими рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/1643/21 від 05.05.2021 року нарахована доплата пенсії в сумі 76310,64 грн. за період з 01.04.2019 року по 30.06.2021 року. Аналогічно згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/1413/20 від 16.07.2020 року пенсійним органом нараховано доплату пенсії в сумі 11025,28 грн. за період з 01.03.2019 року по 01.12.2019 року

Держаним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1939/02-31 від 12.12.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на суму невиплачених коштів у зв`язку із відсутністю встановленого майна.

За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Положеннями ч.ч.1,3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»» передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що членам сім`ї спадкодавця передаються (або включаються до складу спадщини у разі відсутності членів сім`ї) ті суми соціальних виплат, які належали спадкодавцю за життя, проте, не були одержані ним.

При цьому, отримання вказаних коштів законодавець не ставить у залежність від отримання свідоцтва про спадщини. Разом з тим, позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 року у справі № 750/8819/19 зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки згідно зі свідоцтвом про шлюб (повторно) серії НОМЕР_3 від 10.08.2021 позивачка була дружиною померлого ОСОБА_4 , то у відповідності до ст.1227 ЦК України та ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», вона набула право на отримання сум пенсії, нарахованих на виконання рішень суду, як спадкове майно, однак, не виплачених за життя спадкодавця.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Цивільний Кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та частин першої, третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції вірно виснував, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень (обмеження існують лише для звернень самих пенсіонерів).

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Положення ч. ч. 1, 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Вказане узгоджується із висновком, висвітленим Верховним Судом у постанові від 06.07.2020р. у справі №750/8819/19, що в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України вірно було враховано судом першої інстанції при вирішенні даного спору.

Правовий аналіз вказаних норм та висновків Верховного Суду свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Враховуючи указане, спадкоємець померлого ОСОБА_1 має право отримати нараховану доплату пенсії, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

У постанові №743/12/18/17 Верховного Суду зазначив, що доводи відповідача про неможливість виплати позивачу вищевказаних коштів у зв`язку з їх неперерахуванням з держбюджету є необґрунтованими, оскільки право на визначену законом виплату недоотриманої спадкодавцем пенсії підлягає реалізації, незважаючи на те, чи передбачені на це кошти в бюджеті.

Враховуючи указане, доводи апеляційної скарги про те, що виплата нарахованих згідно рішень суду доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати колегія суддів вважає безпідставними.

Оскільки після смерті ОСОБА_4 наявне спадкове майно, яке складається з недоотриманої доплати пенсії у розмірі, визначеному на підставі згаданих судових рішень, на яке свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося з вини відповідача, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

При цьому, суд вірно виснував, що зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності спадкоємця на нараховані грошові кошти недоотриманої доплати пенсії спадкодавця в порядку спадкування за законом та їх стягнення, з урахуванням розміру встановленого рішеннями Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1413/20 та №500/1643/21 є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду першої інстанції.

Як було установлено судом та вбачається із матералів справи, ОСОБА_1 уже зверталася до адміністративного суду із заявами про заміну стягувача у виконавчих листах №500/1413/20 та №500/1643/21 з ОСОБА_4 на правонаступника ОСОБА_1 однак, ухвалами Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 року та 21.03.2022 року їй було відмовлено у задоволенні заяв, оскільки у разі визнання права ОСОБА_7 на отримання права па перерахунок та виплату пенсії після смерті ОСОБА_4 , у тому числі з урахуванням його розміру встановленого рішеннями адміністративного суду, такий спір буде мати приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16, що вбачається з ухвали суду від 10.03.2022 (набрала законної сили 10.03.2022).

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal v. the United Kingdom" (заява N 22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у повній мірі зможе відновити її порушене право, яке полягає у відсутності можливості отримати спадкове майно нараховані спадкодавцю ОСОБА_4 грошові кошти недоотриманої доплати пенсії, а доводи апеляційної скарги про те, що реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає як постановлена у малозначній справі.

Повний текст постанови буде складено 17 квітня 2023 року.

Головуюча

Судді