ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4917/23 Справа № 214/4369/21 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Тимофєєва В.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

третя особа: державний нотаріус П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитна Наталя Василівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Ніколенко Максим Євгенович на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року, ухваленого суддею Сіденком С.І. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 22 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє позовних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитна Наталя Василівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Уточнивши позовні вимоги 28.08.2021, просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном у три місяці, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що він є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останні роки мати мешкала у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом з братом позивача - ОСОБА_4 , його дружиною та його сином ОСОБА_2 відповідачем по справі.

Вказану квартиру матір набула в порядку обміну житла за радянських часів, за рахунок житла, яке було надано державою на родину, тобто у тому числі й на позивача та відповідача.

Позивач був більш самостійний, аніж брат, а тому мешкав окремо і через відсутність реєстрації місця проживання у даній квартирі, не приймав участі в приватизації, а тому, після приватизації, її власниками стали брат позивача ОСОБА_4 та мати позивача ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 позивач за свій рахунок здійснив її поховання, поминки, спорудив надгробний пам`ятник. ОСОБА_4 та члени його родини участі в цьому не приймали.

Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді частки у вказаній квартирі. У травні 2015 року до позивача приїхав його брат та попрохав віддати свідоцтво про смерть матері, яке отримував позивач, та документи на квартиру, бо йому потрібно оформлювати спадщину, так як померла склала на його ім`я заповіт.

Поважаючи волю матері, позивач віддав братові всі документи.

06.05.2021, в день річниці смерті матері до позивача приїхав відповідач зі своєю матір`ю та повідомили про необхідність прибути до нотаріуса ОСОБА_5 підписати папери, бо ОСОБА_4 помер, вони його вже давно поховали, про що позивача навіть не сповістили, а тепер оформлюють спадщину після смерті брата.

З`ясовуючи у відповідача про причину необхідності прибути до нотаріуса, він сказав, що є якийсь заповіт ОСОБА_3 , але він у цьому нічого не розуміє. Лише від державного нотаріуса Оксамитної Н.В. 07.05.2021 позивач дізнався, що його матір ОСОБА_3 заповіла все майно йому, а відповідач повідомив нотаріуса, що позивач є безвісно зниклим, сподіваючись таким чином оформити спадщину на себе.

До цього часу про існування заповіту ОСОБА_1 не знав, про його наявність ніхто не повідомляв і матір також не казала. Своєму брату позивач повірив, що мати все майно заповіла саме йому.

Зі слів нотаріуса позивач дізнався, що про заповіт їй стало відомо з відомостей у реєстрах, і лише після цього відповідач приніс заповіт нотаріусу. Через введення позивача братом в оману та несумлінну поведінку відповідача та його матері, ОСОБА_1 вчасно не звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини.

Позивач вважає, що вони це вчинили навмисно, щоб він пропустив строк і таким чином перешкодити праву спадкування. Дізнавшись про заповіт, 26.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 та нотаріусом було заведено спадкову справу №179/2021, у Спадковому реєстрі №67713869.

Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2022 державний нотаріус Оксамитна Н.В. мотивувала пропуском позивачем 6-ти місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважаючи причину пропуску строку звернення до нотаріуса поважною, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє позовних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитна Наталя Василівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволені.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк 3 (три) місяці (з дня набрання рішенням суду законної сили) на подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 908,00 грн.

В апеляційній скарзі, сторона відповідача, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом всіх дійсних обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи.

При цьому, представник відповідача Ніколенко М.Є. звертає увагу на те, що спірна квартира була надана батьку відповідача ОСОБА_4 орендним будівельно-монтажним підприємством «Кривбасруда», як працівнику цього підприємства та членам його сім`ї, а не в порядку обміну за радянських часів, як зазначено позивачем у позові та у рішенні суду першої інстанції. Вказує, що батько відповідача ОСОБА_4 на момент смерті своєї матері ОСОБА_3 був зареєстрований разом з нею, а отже спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Позивач спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 не прийняв, фактично цього прийняття не має, оскільки він не подав заяву про прийняття спадщини, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину. Зазначає, що єдиним спадкоємцев після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4 і ця спадщина належала йому з моменту смерті матері. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України.

Сторона відповідача вважає, що позивач по справі ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, навіть без складеного на його користь заповіту він мав право і всі законні підстави для спадкування, а необізнаність про існування заповіту ніяким чином йому не перешкоджала звернутися до нотаріуса своєчасно із заявою про прийняття спадщини, тому звернення позивача із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини через 6 років після його закінчення є безпідставним.

Окрім того, сторона відповідача вказує на те, що постанова Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року на яку посилається позивач у позові не містить посилання, що необізнаність про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Представник відповідача зазначає, що Постанови Верховного Суду, на які у рішенні посилається суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не можна застосовувати, як аналогію в даній справі через невідповідність обставин цих справ зі справою що переглядається. Вказує, що постанови Верховного Суду, всі без виключень свідчать про те, що обізнаність про існування заповіту є поважною причиною для пропуску строку прийняття спадщини виключнл коли виникнення права на спадкування залежало від існування чи не існування заповіту, тобто коли заповіт було складено на сторонню людину і вона не знала про його існування чи коли заповіт було складено на родича більш дальнього ступеня споріднення, при існуванні попередніх черг спадкування.

Сторона відповідача вважає, що позивач ОСОБА_1 мав право на спадщину після смерті матері незалежно від існування заповіту, але своєчасно таким своїм правом не скористався.

Також сторона відповідача вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки в описовій частині рішення відсутні узагальнені доводи та заперечення відповідача, а в мотивувальній частині рішення відсутні мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони відповідача, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року.

В додаткових поясненнях по справі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ніколенко М.Є. просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку відповідача ОСОБА_2 та його представника Ніколенка М.Є , які кожен окремо підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити, скасувати оскаржуване судове рішення та відмовити позивачеві у задоволенні позову, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Захарову М.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з викладених у відзиві підстав, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи, підтверджено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , його батьками є: мати - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_8 (а.с. 10, 120).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії серії НОМЕР_2 , (а.с. 11, 110).

Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав відлік відповідно з дати її смерті та закінчився 06.11.2015.

За життя ОСОБА_3 20.08.2002 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно позивачу ОСОБА_1 . Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С., зареєстрований у Спадковому реєстрі за №8270242 та станом на 26.05.2021 є чинним (а.с. 13, 115).

За відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, ОСОБА_3 з 31.10.2013 по 03.07.2015 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім неї за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 116).

Позивач ОСОБА_1 26.05.2021 звернувся до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та державним нотаріусом 26.05.2021 заведена спадкова справа №179/2021, номер у Спадковому реєстрі №67713869 (а.с. 14, 112).

Державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитною Н.В., позивачу видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2021, у зв`язку з недоведенням факту проживання із спадкодавцем на день смерті за однією адресою та пропуском встановленого законом шестимісячного строку (а.с. 15, 121).

На ухвалу суду від П`ятої криворізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкова справа №117/2021 до майна померлого ОСОБА_4 , в супровідному листі до якої додатково зазначено, що при заведені зазначеної спадкової справи нотаріус з`ясував про наявність заповіту від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , про що телефоном повідомив особу вказану у заповіті.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів, виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки позивач не був зареєстрований та не проживав разом із померлою ОСОБА_3 , після смерті спадкодавиці йому не було повідомлено про наявність заповіту та спадкоємця за цим заповітом, так як спадкова справа не заводилась, про вказаний заповіт позивачу стало відомо лише у травні 2021 року, тому необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не може погодитись з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі №6-496цс17.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який отримав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це в пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

У справі, яка переглядається, встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 сплив 06 листопада 2015 року, а із відповідною заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 звернувся в травні 2021 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилався на те, що за життя його мати ОСОБА_3 склала на його користь заповіт, однак про його існування він дізнався лише в травні 2021 року від нотаріуса П`ятої криворізької державної нотаріальної Оксамитної Н.В., яка телефоном повідомила його про це. Вказав, що після смерті матері, його брат ОСОБА_4 повідомив йому про те, що їх мати склала заповіт на його ім`я, тому він в установлений законом строк і не звертався до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, поважаючи вибір матері. При житті матір не повідомляла його про складення заповіту на нього, у зв`язку з чим він не міг знати про існування заповіту.

Отже, наведена позивачем причина пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки необізнаність позивача про наявність заповіту призвела до неможливості подати ним заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України.

Доводи сторони відповідача про те, що оскільки позивач як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері мав можливість своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак таким своїм право не скористався, тому необізнаність позивача про наявність складеного матір`ю заповіту не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу.

Так судом першої інстанції було встановлено, що померлий брат позивача ОСОБА_4 , який був батьком відповідача ОСОБА_2 , ввів ОСОБА_1 в оману, запевнивши останнього, що їх мати склала заповіт на його ім`я, тому позивач, поважаючи волевиявлення матері не став звертатися до нотаріальної контори, що зокрема було підтверджено свідком ОСОБА_9 , яка суду повідомила, що після смерті ОСОБА_3 в магазин, директором якого є позивач приходив брат ОСОБА_4 , який попросив віддати йому усі документи та свідоцтво про смерть матері, оскільки остання склала заповіт на його ім`я і він має намір оформити спадщину. Свідок підтвердила, що вона дістала з сейфу папку з документами, яку передали брату позивача.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Оскільки судове рішення залишено без змін відсутня підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Ніколенко Максим Євгенович залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: