ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3868/23 Справа № 199/3996/22 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (суддя першої інстанції Богун О.О.) , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що відповідно до укладеного договору N DNCOGK00000059 від 28.11.2006 року ОСОБА_1 28.11.2006 року отримала кредит у розмірі 38350 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.11.2026 року.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 21.02.2022 року має заборгованість у розмірі 81268,23 доларів США, яка складається з наступного:

- 23837,15 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

- 19958,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4940,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 32532,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 30.11.2006 року уклали договір іпотеки № DNCOGK00000059, згідно з яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 39,80, житловою площею 18,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 164125 грн. 00 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DNCOGK00000059 від 28.11.2006 року, в розмірі 81268,23 доларів США, що за курсом 28,34 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.02.2022 року складає 2303141,64 грн. (23837,15 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) ; 19958,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4940,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32532,20 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.) звернути стягнення на квартиру загальною площею 39,80, житловою площею 18,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах та виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DNCOGK00000059 від 28.11.2006 року, в розмірі 81268,23 доларів США, що за курсом 28,34 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.02.2022 року складає 2303141,64 грн. (23837,15 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) ; 19958,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4940,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32532,20 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором); звернути стягнення на квартиру загальною площею 39,80, житловою площею 18,80 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах та виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неправильно встановлені обставини справи.

Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач на момент звернення до суду з позовом не мав права вимоги до відповідача, оскільки під час розгляду справи не дав оцінки тому факту, що 14.04.2016 року « ОСОБА_3 №1 ПІ-ЕЛ-СІ» відступив право вимоги за спірним договором АТ КБ «ПриватБанк». Відступлення права вимоги за договором від 14.04.2016 року оформлено та зафіксовано належним чином, тобто на момент звернення до суду з даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» мав право вимоги до відповідача ОСОБА_2 . Наявність рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.07.2016 року у справі № 199/5815/15, на думку апелянта, не доводить, що станом на момент подачі позову - 04.07.2022 року Банк не має права вимоги до відповідача у цій справі, оскільки указаним рішенням встановлено лише обставини відступлення права вимоги за договором від 19.02.2007 року та наявності прав Банку на пред`явлення позову на той момент.

Крім того, апелянт зазначив про помилковість висновку суду про відсутність правових підстав для виселення відповідача зі спірної квартири, оскільки вона була придбана за кредитні кошти.

Серед іншого позивач виказав заперечення проти стягнення з нього на користь відповідача витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року цивільну справу №199/3996/22 витребувано з суду першої інстанції.

20 березня 2023 року цивільна справа надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано сторонам строк для подання відзиву.

Копію ухвали про відкриття провадження сторони отримали електронною поштою 27 березня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 24 травня 2023 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 178).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 24 травня 2023 року представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Шахов Д.А. не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 182).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Захарова М.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору N DNCOGK00000059 від 28.11.2006 року ОСОБА_1 28.11.2006 року отримала кредит у розмірі 38350,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.11.2026 року.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором N DNCOGK00000059 від 28.11.2006 року Відповідач станом на 21.02.2022 року має заборгованість 81268,23 доларів США, яка складається з наступного:

- 23837,15 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

- 19958,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4940,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 32532,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором.

B забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 30.11.2006 року уклали договір іпотеки № DNCOGK00000059. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 39,80 кв.м., житловою площею 18,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 164125 грн. 00 коп.

У липні 2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник якого АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення (справа № 199/5223/17).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року - залишено без змін.

Під час розгляду справи №199/5223/17 судом встановлено, що 28.11.2006 року між сторонами по справі був укладений Кредитний договір КВТ1С0ОК00000059.У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 30.11.2006 року між сторонами було укладено Договір іпотеки № ПМС0СК00000059, згідно з яким ОСОБА_2 передала в іпотеку Банку належне їй нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 39,80 кв.м, житлова площа 18,80 кв.м за адресою: що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1637721.

19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-СІ» укладений договір купівлі-продажу відступлення прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, в тому числі і за іпотечним договором ОСОБА_2 , про що вона була повідомлена 11.04.2007року.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32073709 від 27.10.2016 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни, право власності на квартиру загальною площею 39,8 кв.м, житлова площа 18,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , запису про право власності 17121000, зареєстровано за Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2018 року скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32073709 від 27 жовтня 2016 року, номер запису про право власності 17121000, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ПАТ КБ «Приватбанк».

Постановою Дніпровського апеляційного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2018 року вказане рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2018 року залишено без змін (а.с. 47 - 0).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.07.2016р. № 22- ц/774/5138/16 у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2006р. № DNC0GK00000059 встановлено, що 19.02.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 № 1 пі-ел-сі укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, в тому числі і за іпотечним договором відповідачки.

Вказаним рішенням встановлено відсутність прав у позивача передбачених кредитним договором та Іпотечним договором, укладеним між сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи апеляційної скарги позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про те, що суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для розгляду справи, не перевірив, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та не надав оцінки тому факту, що 14.04.2016 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПI-ЕЛ-СI» відступив право вимоги АТ КБ «ПриватБанк», є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки від 04.07.2022 року в додатку вказано: оригінал розрахунку заборгованості за кредитним договором та курс валют; копія кредитного договору, копія договору іпотеки; копія паспорту відповідача, копія документу на підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву; Статут АТ КБ «ПриватБанк», копія Витягу з Державного реєстру банків від 16.08.2021 року, оригінал платіжного доручення про сплату судового збору; копія заяви з доданими до неї копіями документів для сторін (а.с. 1 3).

На судове засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на 27.01.2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 89).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Шахов Д.А. заперечує проти долучення до матеріалів справи в якості доказа копію договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПI-ЕЛ-СI».

Як вбачається із частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із пояснень в судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду представника позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Захарова М.І. вбачається, що копію договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПI-ЕЛ-СI» АТ КБ «ПриватБанк» раніше не надали, оскільки не могли її знайти.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що доказів неможливості подання до суду першої інстанції копії договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016 року від « ОСОБА_3 № 1 ПI-ЕЛ-СI» до АТ КБ «ПриватБанк представник позивача не надав.

Доводи апеляційної скарги позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про те, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається із пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку по даних сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До заяви про розподіл судових витрат адвокатом Шаховим Д.А. : договір про надання правничої (правової) допомоги від 19.09.2022 року, переказ на суму 2000,00 грн., Акт приймання передачі наданих послуг на суму 5000,00 грн. (а.с. 51, 52, 57).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст постанови складений 25 травня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна