Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5782/22
Номер провадження 2-ві/711/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Старікова М.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Булгакової Г.В. від розгляду справи №711/5782/22 за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває справа №711/5782/22 за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства.

02.11.2023 ОСОБА_1 було подано заяву про відвід головуючій судді Булгаковій Г.В. від розгляду справи №711/5782/22 за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства.

Заявлений відвід ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на його думку головуюча суддя по даній справі - Булгакова Г.В. розглядає вказаний позов в порядку позовного провадження як встановлення юридичного факту. При цьому не враховує наявності спору про право на нерухоме майно, що призвело до розгляду справи з порушенням правил підсудності. 22.05.2023 у підготовчому судовому засіданні було задоволено його клопотання та ухвалою суду витребувано документи у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Лук`янової Т.І., яку остання виконала не в повному обсязі. Повторні клопотання щодо застосування до приватного нотаріуса заходів процесуального примусу, головуюча суддя не задовольняє. Також, головуюча суддя відмовила в задоволенні його клопотання про передачу даної справи за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. При цьому зазначила, що ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про передачу справ за підсудністю підлягає оскарженню в апеляційному провадженні, що було спростовано ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08.09.2023. Крім того, як стверджує заявник, головуюча суддя Булгакова Г.В., в перервах між засіданнями в присутності учасників процесу запевняла його в тому, що дитина позивачки є його племінником, хоча в матеріалах справи докази цього відсутні.

Зазначене викликає у заявника сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючої судді Булгакової Г.В.

У зв`язку з наведеними вище обставинами просить відвести суддю Булгакову Г.В. від розгляду даної справи.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Старікова Марина Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/5782/22 (провадження №2-ві/711/12/23).

За змістом ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши доводи заяви ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи №711/5782/22, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу..

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2022, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгакова Ганна Володимирівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи №711/5782/22.

Ухвалою суду від 30.11.2022 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківстваприйнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по справі.

В ході розгляду справи судом було задоволено клопотання про витребування документів, про що 27.02.2023 та 22.05.2023 винесено відповідні ухвали суду.

Ухвалою суду від 09.08.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу даної справи за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Обґрунтовуючи відмову у передачі справи за підсудністю, головуюча суддя зазначала, що доводи відповідача з приводу того, що даний позов стосується нерухомого майна та має розглядатись за правилами виключної підсудності (за місцем знаходження спадкового майна - Соснівським районним судом м. Черкаси), оскільки, на його думку, метою встановлення батьківства є отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає безпідставними. Та обставина, що неповнолітній ОСОБА_4 може в майбутньому, за результатами розгляду вказаного спору, отримати право на спадкування, не є підставою для висновку, що даний спір виник з приводу саме нерухомого майна, оскільки позивачем не заявлено жодної майнової вимоги, яка б стосувалася нерухомого майна, а отже в даному провадженні такий спір між сторонами відсутній. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для передачі даної справи за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Також зазначено, що вказана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Непогодившись з ухвалою суду від 09.08.2023, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Смоляром А.О. було оскаржено її до Черкаського апеляційного суду.

08.09.2023 Черкаський апеляційний суд закрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки оскаржувана ухвала суду від 09.08.2023, відповідно до вимог ст. 353 ЦПК України, не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо оскарженню від рішення суду.

Ухвалою суду від 02.11.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 та його представника - адвоката Смоляра А.О. про забезпечення позову, а саме про тимчасове витребування у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Лук`янової Т.І. спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 , оскільки відсутні підстави вважати, що вказана спадкова справа може бути втрачена, а також, враховуючи, що на виконання ухвали суду, нотаріусом було надано належним чином засвідчену копію спадкової справи. Крім того зазначено, що приватний нотаріус листом №90/02-14 від 31.05.2023 повідомила про причини неможливості виконати вимоги ухвали суду від 22.05.2022 в повному обсязі.

02.11.2023 провадження у справі №711/5782/22 зупинено у зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи.

02.11.2023 ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгакової Г.В. від розгляду даної справи.

Суд, який розглядає справу №711/5782/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, про що постановлено ухвалу від 02.11.2023, у зв`язку із чим, вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» гарантує кожному захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Конституцією України передбачено закріплення однієї з найважливіших гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи - це право на судовий захист.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Разом з тим, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року є правовою основою функціонування та діяльності міжнародного судового органу - Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Україною Конвенцію ратифіковано 17.07.1997, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції».

Зі змісту ст. 1 Конвенції вбачається, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I Конвенції.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Отже, ч. 1 ст. 6 Конвенції, закріплено такі елементи права на судовий захист як: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Практика ЄСПЛ засвідчує, що право на доступ до суду включає у себе й право на ухвалення рішення по справі.

До конструкції «права на розгляд справи» також включається обов`язковий та остаточний характер судового рішення, а саме: обов`язок держав-учасниць Конвенції забезпечити остаточність судових рішень розуміється як те, що права вищих судів переглядати судові рішення мають використовуватися з метою виправлення допущених помилок, а не для проведення нових слухань.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується, як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Що стосується принципу публічності, то він є важливим елементом права на справедливий суд. У ст. 6 Конвенції передбачається право кожної людини на те, що розгляд її справи буде відбуватися публічно. Публічний характер розгляду справи спрямований на захист особи від таємного, не підконтрольного суспільству відправлення правосуддя. З іншого боку, публічність є важливим інструментом, який сприяє зміцненню довіри до діяльності судової системи. Вимога публічності поширюється як на процес розгляду справи, так і на проголошення судового рішення.

Наступним елементом права на справедливий суд, відповідно до ст. 6 Конвенції, є право на розумний строк розгляду справи. ЄСПЛ не визначає жодних конкретних строків, які можна вважати розумними або нерозумними - це питання вирішується в кожній окремій справі з урахуванням усіх особливостей та обставин, а саме, звертається увага на комплексність справи - оцінювання складності справи з урахуванням обставин та фактів, що ґрунтуються на праві та тягнуть за собою певні юридичні наслідки, належну поведінку заявника, яка не повинна становити умисного затягування розгляду справи та належну поведінку органів державної влади - зобов`язання договірних сторін організувати свої правові системи таким чином, щоб дати можливість судам реалізувати п. 1 ст. 6 Конвенції та неможливість зловживання своїми зобов`язаннями через недоліки судової системи.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції прямо зазначено, що кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом. Термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. Основними критеріями, якими керується ЄСПЛ щодо визначення органу «судом» у розумінні статті 6 Конвенції є: 1) здатність ухвалювати обов`язкові для виконання рішення; 2) обов`язкова законодавча регламентація функціонування та діяльності «суду»; 3) наявність встановленої законом функції щодо розгляду юридично значимих питань; 4)гарантованість незалежності від державної виконавчої влади та інших учасників справи.

Європейський суд з прав людини досить вимогливо підходить і до встановлення того, чи був суд, який розглядав справу, незалежним та чи забезпечена його безсторонність. Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади.

Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

Право на справедливий судовий розгляд є процесуальним правом кожної людини, чиї права порушені, не визнані чи оспорюються. Суть цього права полягає в тому, що, по-перше, воно є правом для захисту інших прав, а по-друге, це право має власну самодостатню цінність як складовий елемент принципу верховенства права.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , про відвід судді, підставою для відводу є по суті його незгода щодо розгляду головуючим суддею поданих ним заяв та клопотань. Тобто фактичною підставою для відводу є незгода відповідача з процесуальними рішеннями судді, прийнятими під час розгляду вказаної справи.

Щодо доводів ОСОБА_1 про неупередженість судді Булгаковою Г.В. під час розгляду даної справи, то вказані обставини являються його суб`єктивною думкою і не є такими, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді і не свідчать про наявність підстав для її відводу.

Окремо слід зазначити, що незгода учасників справи із прийнятими суддею процесуальними рішеннями не є підставою для відводу, враховуючи норми ч. 4 ст. 36 ЦПК України. Крім того, оцінка всім доказам, які наявні у справі, на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надається судом при прийнятті остаточного рішення за результатами розгляду справи.

Таким чином, за результатами розгляду заяви про відвід, суддя не вбачає обставин, які б давали підстави для відводу судді Булгакової Г.В. від розгляду цивільної справи № 711/5782/22.

Отже, враховуючи наведені обставини відводу у поданій ОСОБА_1 заяві, суддя приходить до висновку, що заява про відвід судді Булгакової Г.В. є необґрунтованою та безпідставною і не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді. На думку судді, вказані заявником обставини являються його суб`єктивною думкою і не є такими, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді і не свідчать про наявність підстав для її відводу.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді, є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Булгакової Г.В. від розгляду справи №711/5782/22 за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: М. М. Старікова