Справа № 481/204/23 Провадж.№ 2/481/113/2023
УХВАЛА

19.04.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Уманської О.В., з участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Новий Буг, Миколаївської області заяву представника відповідача ОСОБА_3 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення дії договору оренди землі,

Встановив:

02.02.2023 року до Новобузького районного суду надійшов цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в якому вона прсить припинити дію договору оренди земельної ділянки від 14.10.2010 року укладеного між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем ОСОБА_2 , шляхом його дострокового розірвання.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.03.2023 року провадження по справі відкрито, та призначено судовий розгляд на 19.04.2023 року.

13.04.2023 року до суду надійшла заява від адвоката Павлова Ю.В., який є представником відповідача ОСОБА_2 , про залишення позовної заяви без руху на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України. Свою заяву представник відповідача мотивує тим, що позивач ОСОБА_4 не вірно вказала адресу проживання відповідача ОСОБА_2 , а саме село Березнігуватське, тоді як правильна назва село Березнегуватське, в наслідок чого не було дотримано вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 свою заяву у судовому засіданні підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 не підтримав заяву свого представника, та вважав, що даний недолік не є підставою для залишення без руху.

Представник позивача Судариков Г.В. також вважав, що немає підстав для залишення без руху позовної заяви.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що наведений недолік позовної заяви є незначним та таким, що не є перешкодою для відкриття провадження, чи залишення без руху після відкриття провадження по справі, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Судом встановлено, що дійсно у позовній заяві ОСОБА_4 місцем проживання відповідача ОСОБА_2 вказано село Березнігуватське. Однак на виконання положень ч.6 ст.187 ЦПК України судом було направлено запит до Софіївської сільської ради, Баштанського району, Миколаївської області, у відповіді на який вказано, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований у селі Березнегуватське.

12.04.2023 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, а у заяві від 13.04.2023 року про залишення позовної заяви без руху представник відповідача ОСОБА_3 підтверджує, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження по справі, позовну заяву та судову повістку 29.03.2023 року.

Отже, помилка в назві населеного пункту місця проживання відповідача ОСОБА_2 ( в одній букві) жодним чином не вплинула на рух справи, відповідач отримав поштове відправлення від суду та ознайомлений із позовними вимогами завчасно.

Так, враховуючи вищевикладені положення міжнародного та національного права, суд констатує, що перешкоди для відкриття провадження у справі були відсутні, і на даний час немає підстав для залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.258,260 ЦПК України,

Постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення дії договору оренди землі.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суд.

Суддя