Провадження: 22ск/812/1/23
Справа №3/2021
Ухвала

Іменем України

22 травня 2023 року м. Миколаїв Справа № 3/2021

Миколаївський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати в цивільних справах Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області від 07 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області від 07 травня 2021 року, описку в якому виправлено ухвалою цього ж суду від 21 травня 2021 року, у справі №3/2021 позов ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 23 березня 2016 року у розмірі 532 949,14 грн та судові витрати 8 499, 39 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2021 року на виконання цього рішення видано виконавчий лист.

07 липня 2021 року головним державним виконавцем Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Міністерства юстиції (м. Одеса) Притуляк К.А. в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 532 949,17 грн та боргу у сумі 8 475,39 грн накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , а саме: житловий будинок, реєстраційний номер 48, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:032:0026, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:032:0031, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 550429 від 16 серпня 2021 року по лоту № 488894 ДП «Сетам» учаснику № 1 ОСОБА_6 реалізовано житловий будинок та дві земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Зеленську (Дорошенко) А.П., звернулася до Миколаївського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області від 07 травня 2021 року.

Заявник зазначала, що належить до осіб, які не брали участі у справі, а третейський суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки реалізований з електронних торгів в рамках виконавчого провадження по виконанню рішення третейського суду від 07 травня 2021 року житловий будинок був придбаний ОСОБА_5 під час шлюбу із заявником та є їхньою спільною сумісною власності подружжя.

Відчуження належної заявнику частки в житловому будинку на публічних торгах без її згоди порушує її право як співвласника цього майна на вільне користування і розпорядження ним, що є неприпустимим.

Здійснення продажу з електронних торгів частини майна заявника без вирішення питання щодо визначення частки є порушенням законодавства та порушенням прав заявника.

Відзивів на заяву ОСОБА_1 , учасниками справи не подано.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала заяву про скасування рішення третейського суду з підстав зазначених в заяві.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Вислухавши пояснення представника заявника з розгляду даного процесуального питання, вивчивши матеріали справи, дослідивши витребувані матеріали справи третейського суду у справі №3/2021, суд зазначає наступне.

Як встановлено, 23 березня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики. Згідно умов договору ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_5 отримав у власність гроші в сумі 500 000 грн, що еквівалентно 19 155,26 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання договору. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Сторони за цим договором домовились, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31 грудня 2019 року. Повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 19 155,26 доларів США за офіційним курсом НБУ. У пункті 6 зазначеного договору викладено третейське застереження, у відповідності до якого будь-який спір, що виникає з цього договору або у зв`язку з ним, зокрема, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов договору ОСОБА_4 звернувся до третейського суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 боргу за договором позики в сумі 532 949,14 грн 14 коп., що еквівалентно 19 155,26 доларів США.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області від 07 травня 2021 року, описку в якому виправлено ухвалою цього ж суду від 21 травня 2021 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 23 березня 2016 року у розмірі 532 949,14 грн та судові витрати 8 499, 39 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2021 року на виконання рішення третейського суду видано виконавчий лист.

07 липня 2021 року головним державним виконавцем Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Міністерства юстиції (м. Одеса) Притуляк К.А. в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 532 949,17 грн та боргу у сумі 8 475,39 грн накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , а саме: житловий будинок, реєстраційний номер 48, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:032:0026, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:032:0031, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 550429 від 16 серпня 2021 року по лоту № 488894 ДП «Сетам» учаснику № 1 ОСОБА_6 реалізовано житловий будинок та дві земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду (частина першої статті 454 ЦПК України).

Згідно з пунктами 5 частини другої статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Тлумачення статті 51 Закону України «Про третейські суди», статті 458 ЦПК України дає підстави для висновку, що ними передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

У разі якщо третейським судом не вирішувалося питання про права і обов`язки особи, яка не брала участі у справі та звернулася до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, це є самостійною підставою для відмови в задоволенні заяви такої особи незалежно від її доводів про наявність інших підстав для скасування рішення третейського суду.

Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на скасування рішення третейського суду є вирішення цим судовим актом питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків цієї особи.

На відміну від скасування рішення третейського суду стороною, третьою особою в справі, особа, яка не залучена до участі у справі, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо з рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її: (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому рішення повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Це питання має вирішуватись судом, виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 25 січня 2001 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 30 листопада 2018 року, розірвано.

23 березня 2016 року між ОСОБА_4 , як позикодавцем, та ОСОБА_5 , як позичальником, укладено договір позики на суму 500 000 грн, що еквівалентно 19 155,26 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання договору зі строком повернення не пізніше 31 грудня 2019 року.

Отже, предметом позову, заявленого ОСОБА_4 є зобов`язання за договором позики, що регулюється правилами статей 1046, 1049 ЦК України.

Дійсність договору позики сторони або треті особи не оспорювали.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Учасником спірних правовідносин, тобто відносин за договором позики від 23 березня 2016 року, заявник ОСОБА_1 не являється. Зміст договору позики будь-яких висновків щодо прав та обов`язків заявника ОСОБА_1 не містить.

Заявник не посилалася на те, що договір позики укладено в інтересах сім`ї.

Водночас, з матеріалів, доданих заявницею ОСОБА_1 до заяви, вбачається наступне.

07 липня 2021 року головним державним виконавцем Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Міністерства юстиції (м. Одеса) Притуляк К.А. в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 532 949,17 грн та боргу у сумі 8 475,39 грн накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , а саме: житловий будинок, реєстраційний номер 48, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:032:0026, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:032:0031, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 550429 від 16 серпня 2021 року по лоту № 488894 ДП «Сетам» учаснику № 1 ОСОБА_6 реалізовано житловий будинок та дві земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржуючи рішення третейського суду, ухвалене за позовом ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 посилалася на те, що здійснення продажу з електронних торгів частини її нерухомого майна на виконання рішення третейського суду без вирішення питання щодо визначення частки є порушенням законодавства та порушенням її прав.

Правила статті 50 Закону «Про виконавче провадження» регулює питання щодо звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, та передбачає, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Отже, зазначені норми регулюють правовідносини, що виникають на стадії примусового виконання судового рішення на отримання задоволення вимог за рахунок нерухомого майна.

Визначення нерухомого майна за рахунок якого здійснюється примусове виконання рішення суду, виходить за межі предмету позову про стягнення позики.

При цьому судове рішення ані в мотивувальній, ані в резолютивній частині не містить будь-яких висновків щодо прав та обов`язків заявника ОСОБА_1 .

В заяві про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 також посилалася на порушення її прав під час виконання рішення третейського суду, за яким ОСОБА_5 є боржником.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення безпосередньо не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 .

Судом не вирішувався спір про право у тих правовідносинах учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом був заявник. Рішення не містить судження про права та обов`язки цієї особи у правовідносинах, які згодом виникли на стадії виконання.

Наявність рішення третейського суду про стягнення боргу не створює перешкоди заявнику у судовому захисті прав у разі його порушення при примусовому виконанні.

За таких обставин твердження ОСОБА_1 про порушення її прав рішенням є необгрунтованим. Інших передбачених законом виключних підстав для скасування рішення третейського суду заявником також не наведено.

Виходячи з викладеного, оскільки права заявниці оскаржуваним рішенням третейського суду не порушуються, вона не була учасником у даній справі та помилково ототожнює себе із особою, яка не брала участі у третейському розгляді, в якому було вирішено питання про її права та обов`язки при ухваленні відповідного рішення, і передбачених законом підстав для скасування рішення третейського суду нею не наведено, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні заяви, судові витрати заявника у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.454,457,458,460 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої її представником - адвокатом Зеленською (Дорошенко) Анжелікою Петрівною, про скасування рішення, і залишити рішення Постійно діючого третейського суду при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області від 07 травня 2021 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Самчишина

Повний текст ухвали складений 22 травня 2023 року.