Справа № 296/1141/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"30" травня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира з позовною заявою і просить стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.09.2022 року по 06.02.2023 у розмірі 46755 грн 28 коп; стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з 06.01.2011 працювала на посаді оператора лінії у виробництві напоїв 5 розряду ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод".

29.07.2022 подала відповідачу заяву про звільнення з роботи з 01.08.2022 за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, а саме порушення строків з виплати заробітної плати. При цьому на підставі ст.44 КЗпП України позивач просила виплатити вихідну допомогу.

Зазначає, що підставою звільнення є те, що відповідач не провів розрахунок по заробітній платі з лютого по червень 2022 року на суму 25205, 92 грн.

Згідно наказу №97 "б" від 29.07.2022 позивача звільнено з роботи з 01.08.2022 року за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, а саме порушення строків з виплати заробітної плати. Згідно наказу позивачу відмовлено у виплаті вихідної допомоги при звільненні.

01.08.2022 позивачу виплачено заборгованість по заробітній платі та видано трудову книжку. При цьому вихідну допомогу на підставі ст.44 КЗпП України не виплачено.

Також зазначає, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26.01.2023 року задоволено позов до ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнуто на користь позивача з ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" вихідну допомогу у сумі 14835, 81 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2022 по 13.09.2022 у сумі 13936, 67 грн, а всього 28772, 48 грн, однак, незважаючи на вимогу закону та рішення суду відповідач так і не здійснив виплати вихідної допомоги, тому з урахуванням рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26.01.2023 відповідач затримав виплату вихідної допомоги у період з 14.09.2022 по день подання позову, тобто на 104 робочих дні.

Згідно довідки про доходи №44 від 10.08.2022 середньоденна заробітна плата складає 449, 57 грн, що обраховано з заробітної плати за останні два місяці перед звільненням при 21 фактично відпрацьованих робочих днях.

Загальна тривалість затримки виплати вихідної допомоги на 06.02.2023 з 14.09.2022 становить: вересень 13 робочих днів, жовтень 21 робочих днів, листопад 22 робочих днів, грудень - 22 робочих днів, січень 22 робочих днів, лютий 4 робочих днів, а всього 104 робочих днів (13+21+22+22+22+4 = 104).

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.09.2022 по 06.02.2023 дорівнює: 449, 57 грн (середньоденна заробітна плата) *104 робочих днів (тривалість затримки виплати вихідної допомоги) = 46755, 28 грн.

Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2023 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.18).

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у їх відсутність (а.с.37).

Представник відповідача відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 07.02.2023 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцезнаходженням відповідача (а.с.21, 35).

У судові засідання 28.03.2023 та 30.05.2023 представник відповідача не з`явився.

Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 29.07.2022 року подала генеральному директору ДП "ЖЛГЗ" заяву про звільнення з роботи з 01.08.2022 року за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, а саме порушення строків з виплати заробітної плати та просила виплатити вихідну допомогу згідно ст.44 КЗпП України (а.с.11).

Відповідно до наказу ДП "ЖЛГЗ" №97 "б" від 29.07.2022 року позивача було звільнено з роботи з 01.08.2022 року за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов Колективного договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати, без виплати вихідної допомоги (а.с.12).

Відповідно до довідки ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" від 10.08.2022 року №46 заборгованість по заробітній платі на момент звільнення складає 25205 грн 92 коп. На момент звільнення вся заборгованість погашена (а.с.14).

Згідно довідки про доходи ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" від 10.08.2022 року №44 заробітна плата позивача в червні 2022 року становила 6288 грн 65 коп, в липні 2022 року 3152 грн 42 коп і середньоденна заробітна плата складає 449 грн 57 коп (а.с.13).

Як вбачається з довідки ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" від 01.09.2022 року №54 дохід ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 року по 01.08.2022 склав 40813, 16 грн (а.с.15).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26.01.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в сумі 14 835 грн 81 коп та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2022 до 13.09.2022 в сумі 13 936 грн 67 коп, а всього 28 772 грн 48 коп (а.с.30-33).

Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним органі повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Період затримки розрахунку почався з 14.09.2022 року та тривав до 06.02.2023 року, тому затримка розрахунку при звільненні становить 104 дні.

Оскільки середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці перед звільненням становила 449 грн 57 коп, отже розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 46755 грн 28 коп (449 грн 57 коп х 104 дні).

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46755, 28 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14. 9.2022 року по 06.02.2023 у розмірі 46755 (сорок шість тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн 28 коп.

Стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

Відповідач:

ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод",

м.Житомир, вул. С.Ріхтера, 38

Суддя: Н.М. Анциборенко