Справа №938/278/23
Провадження № 2/938/120/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Підставою звернення до суду з даним позовом є те, що сторони 31.07.2010 року у Стебнівськiй сiльській раді Верховинського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 4. Дітей в шлюбі у них немає. Причиною звернення до суду стало те, що позивач втратила будь-яке почуття любовi та поваги до чоловіка. Подальше спiльне проживання, збереження шлюбу та примирення неможливе, оскільки це суперечить її інтересам. Сторони проживають окремо вже бiльше 1,5 року. У 2021 році вони подавали заяву до Верховинського відділу ДРАЦС про розірвання шлюбу, однак на призначену дату чоловік не прийшов, тому шлюб не було розірвано. Подружні стосунки вони не підтримують, спiльного господарства не ведуть, спільних прав та обов`язкiв не мають. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС чоловiк не бажає.

Ухвалою суду від 01.05.2023 року відкрито провадження в справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 41), подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 10).

Відповідач у судовому засіданні 13.06.2023 року не заперечував щодо розірвання шлюбу, вказавши, що дійсно протягом тривалого часу з дружиною вже не проживають, до ДРАЦС не з`явилася позивач, яка поїхала на той час до Польщі, тому просив зменшити розмір її витрат на правничу допомогу.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав.

Право на звернення до суду закріплено у Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно з вимогами ст. ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.07.2010 року у виконавчому комітеті Стебнівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис №4 (а.с.4).

Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач не бажає зберегти їх сім`ю та наполягає на розлученні, та відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем до метріалів справ долучено квитанцію «ПриватБанк» від 20.04.2023 року на суму 1300 гривень про оплату витрат на правничу допомогу та акт виконаних робіт від 20.04.2023 року про надання позивачу адвокатом Рашковською Л.О. правової допомоги за такі правничі послуги: консультація щодо розірвання шлюбу 30 хвилин, складання позову про розірвання шлюбу 1 година, всього 1 година 30 хвилин, загальна вартість наданих послуг становить 1300 гривень.

Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, оскільки до ДРАЦСу для розірвання шлюбу не з`явилася саме вона, то суд вважає , що таке клопотання підлягає до задоволення. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не долучено до позовної заяви будь-яких доказів, що вона зверталася до ДРАЦСу щодо розірвання шлюбу та щодо неявки відповідача туди.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 110-112, 113 СК України, ст. ст.142, 258-259, 263-265, 282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 31.07.2010 року у виконавчому комітеті Стебнівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №4, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму витрат на правничу допомогу в розмірі 300 (триста) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: присілок Павликівський Кут с. Стебні Верховинського району Івано-Франківської області;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЧЕКАН