Справа № 473/1321/22
РІШЕННЯ

іменем України

"22" червня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретарів судових засідань Кріпак Н.Г., Ніколаєнко Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

в червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, поданим в його інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною (з подальшими уточненнями), до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної, моральної шкоди, завданих пошкодженням належного позивачу транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується його син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ввечері, ОСОБА_3 , керуючи вказаним автомобілем, рухався з смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області до м.Вознесенська Миколаївської області та був зупинений на блокпосту військовослужбовцями ЗСУ, які здійснювали чергування. Між ними виникло непорозуміння через підозру в використанні відеореєстратора. Згодом до блокпосту приїхав відповідач ОСОБА_2 , який був членом територіальної оборони. Останній наніс ногою удар по машині, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Позивач зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу марки «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Шкода полягає у вартості необхідних для відновлення автомобіля до попереднього стану ремонтних робіт, що становлять 18 145 грн. 71 коп.

Крім цього позивач зазначав, що він зазнав моральних страждань, що були обумовлені пошкодженням належного йому майна внаслідок протиправних винних дій відповідача. Грошовий еквівалент моральної шкоди, з врахуванням характеру пошкоджень та поведінки відповідача, який в добровільному порядку завдану матеріальну шкоду не відшкодував, що призвело до додаткових зусиль та витрат позивача, оцінив в 7000 грн. 00 коп.

Також позивач просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані із залученням спеціаліста, в сумі 4 000 грн. 00 коп.

В судове засідання представник позивача адвокат Вуїв О.В. не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , його представник адвокат Палій С.М. у судове засідання не з`явилися. Останній надав заяву про відкладення розгляду справи.

В той же час, відповідно до положень ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності здійснення судових проваджень протягом розумного (передбаченого законом) строку. Розумність тривалості провадження, згідно вказаних рішень, має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів. Відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ тощо не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (наприклад рішення ЄСПЛ у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії», «Кудла проти Польщі»).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору в відповідному судовому засіданні.

За такого, враховуючи наявність у справі достатньої інформації для вирішення спору, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Заслухавши показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, а також матеріали перевірки за заявою ОСОБА_3 , зареєстрованою в ЄО № 3676 від 26.04.2022, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 4844.

26.04.2022 до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , який користувався вищевказаним транспортним засобом, за фактом його пошкодження, яке мало місце в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області на блокпосту. Вказане повідомлення було зареєстровано в ЄО № 3676 від 26.04.2022.

За наслідками перевірки було встановлено, що 26.04.2022 близько 21 год. 50 хв. в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник конфлікт щодо невиконання останнім наказів військовослужбовців ЗСУ та територіальної оборони. В ході обумовленого конфлікту відповідач ударом ноги пошкодив належний позивачу автомобіль. Згідно протоколу огляду місця події від 26.04.2022 двері автомобіля з боку водія мають пошкодження в вигляді горизонтальної видовженої вм`ятини, вікно дверей з боку водія має пошкодження склопакету в вигляді численних тріщин. Відповідно до письмових пояснень від 26.04.2022, наданих відповідачем, останній не заперечував факту пошкодження ним транспортного засобу.

Враховуючи, що в ході перевірки не було встановлено фактів вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно повідомлення Вознесенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №474 від 26.01.2023 будь-яких бойових розпоряджень щодо встановлення блокпосту на виїзді з с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 (встановлення блокпостів здійснюється на підставі бойових розпоряджень вищестоящого командування) не надходило. Документація щодо організації оборони Вознесенського району також не містить жодної інформації щодо призначення та виду блокпосту на виїзді із с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, осіб, які його облаштували та несли службу станом на 26.04.2022.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (24.01.2023), ОСОБА_3 (24.01.2023, 17.04.2023), ОСОБА_7 (22.05.2023) підтвердили обставини щодо конфлікту, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу використання останнім відеореєстратора, встановленого в транспортному засобі, а також обставини пошкодження автомобіля відповідачем шляхом нанесення останнім удару ногою по двері з боку водія.

Факт пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, відповідач у судових засідання, проведених за його участю, не заперечував. Звертав при цьому увагу на те, що обумовлена шкода була заподіяна в стані крайньої необхідності (з огляду на встановлену заборону відеореєстраторів в умовах воєнного стану).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1171 ЦК України шкода, завдана особі у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала.

Особа, яка відшкодувала шкоду, має право пред`явити зворотну вимогу до особи, в інтересах якої вона діяла.

Враховуючи обставини, за яких було завдано шкоди у стані крайньої необхідності, суд може покласти обов`язок її відшкодування на особу, в інтересах якої діяла особа, яка завдала шкоди, або зобов`язати кожного з них відшкодувати шкоду в певній частці або звільнити їх від відшкодування шкоди частково або в повному обсязі.

За змістом вказаної норми:

- шкода при крайній необхідності завдається для усунення небезпеки, що загрожувала іншій фізичній або юридичні особі;

- особа в стані крайньої необхідності завдає шкоди з метою усунення реальної небезпеки, тобто небезпеки, яка існувала в момент виникнення крайньої необхідності;

- небезпека інтересам, що охороняються законом, може бути створена природними явищами, (повінню, землетрусом, заметіллю, похолоданням та іншим стихійним лихом), будь-якими діями чи бездіяльністю людей, технічними факторами (помилкою технічних пристроїв, їх виходом з ладу, порушенням роботи технічних, автоматизованих та інших систем, аваріями), фізіологічним (біологічним) станом інших людей (наприклад, необхідність надання термінової медичної допомоги особі, яка знаходиться в небезпечному для життя стані внаслідок аварії, різкого загострення хвороби), поведінкою тварин;

- крайня необхідність відсутня, якщо шкода вже завдана (крім випадку часткового завдання шкоди, тобто, коли існує загроза її подальшого спричинення);

- крайня необхідність має місце, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами.

Сукупність вищевказаних ознак є підставою для визначення правомірності заподіяння шкоди (крайня необхідність).

Учасниками відповідних відносин можуть бути лише фізичні або юридичні особи.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте з встановлених у справі обставин та досліджених доказів не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 дійсно діяв у стані крайньої необхідності.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати позивачу ОСОБА_1 шкоду, завдану пошкодженням належного останньому транспортного засобу.

Матеріали справи не містять доказів, що автомобіль марки Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час розгляду справи змінив власника або є відновленим (відремонтованим).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачені ст. 1192 ЦК України.

Зокрема, з урахування обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Визначення збитків надається у ст. 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала в зв`язку з знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, як вбачається зі звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу № 15-22 від 14.05.2022 вартість ремонтних робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу марки Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно калькуляції вартості відновлювального ремонту становить 18 145 грн. 71 коп.( з урахуванням ПДВ в запчастинах).

Вказаний звіт виконаний оцінювачем ФОП ОСОБА_8 , який зареєстрований в державному реєстрі оцінювачів, отримав сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 116/22 від 18 лютого 2022 року. Оцінювач для проведення оцінки здійснив особистий огляд пошкодженого автомобіля, під час якого встановлено його технічний стан, умови експлуатації, комплектацію, зовнішні та приховані пошкодження, що зазначено в протоколі технічного огляду транспортного засобу. Для визначення обсягу та вартості ремонтних робіт оцінювачем додатково складено ремонтну калькуляцію з визначення об`єму та вартості запчастин, робіт та матеріалів, що є необхідними для відновлення автомобіля до попереднього стану.

Згідно ремонтної калькуляції, яка є додатком до звіту № 15-22 від 14.05.2022, вартість робіт 2 520 грн. 00 коп., вартість матеріалів 5 034 грн. 97 коп., вартість складових (запасні частини, що підлягають заміні при ремонті) - 10 590 грн. 74 коп. (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу). При цьому, до вартості складових включена 20 % надбавка (ПДВ).

Разом з тим, якщо автомобіль не було відремонтовано або відремонтовано на СТО, яке не є платником ПДВ, вказану суму винна особа не повинна компенсувати.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що доведена сума завданої матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 16 027 грн. 56 коп. (2 520 + 5 034, 97 + 8 472,59 (10 590, 74 2 118,15 (ПДВ)).

Відповідач розмір завданої позивачу шкоди не оспорював.

Крім того, з відповідача на користь позивача належать до стягнення витрати за проведення автотоварознавчого дослідження, що були необхідні для визначення розміру шкоди, заподіяної транспортному засобу, в сумі 4000 грн. 00 коп.

Згідно ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.ч. 3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає очевидним, що внаслідок пошкодження належного позивачу майна він зазнав душевних страждань, що є наслідком посягання на його власність. Останній був змушений докладати додаткові зусилля, нести додаткові витрати з метою захисту порушених прав у судовому порядку.

Виходячи з встановлених обставин, враховуючи характер, обсяг, тривалість страждань позивача та вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, зокрема характер пошкоджень автомобіля, які не є значними, суд вважає достатнім, адекватним та справедливим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави (згідно розміру задоволених вимог) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 901 грн. 82 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 16 027 (шістнадцять тисяч двадцять сім) грн. 56 коп., моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп., 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 21 027 (двадцять одна тисяча двадцять сім) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 901 (дев`ятсот одна) грн. 82 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.06.2023.

Суддя Л.В. Лузан