Провадження № 2/752/1792/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

в с т а н о в и в:

у листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 03.12.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про наміри з купівлі-продажу нерухомого майна, а саме чотирьох земельних ділянок. В якості передплати за зазначені земельні ділянки відповідач 03.12.2020 отримав від позивача 5 000 доларів США. Сторони дійшли згоди про те, що відповідач мав переоформити право власності на зазначені земельні ділянки на користь позивача, а позивач збудувати житловий будинок у котеджному комплексні та оплатити при підписанні основного договору 20 000 доларів США.

01.01.2021 відповідач отримав від позивача другий аванс у розмірі 5 000 доларів США та зобов?язувався до 02.02.2021 підписати основний договір.

20.01.2021 позивач запропонував відповідачу прибути до нотаріуса та ознайомитись із проектом основного договору, а також підготовки та перевірки документів. необхідних для укладення основного договору, однак відповідач відмовився від ознайомлення з проектом договору та наданням документів.

При підписанні угоди позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, однак основний договір купівлі-продажу земельних ділянок між сторонами в обумовлені строки укладено не було.

Позивач вказує, що за своєю природою розписки від 03.12.2020 та від 07.01.2021, складені відповідачем, є попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна із відповідними істотними умовами. Оскільки вказаний договір не було укладено у письмовій формі та нотаріально посвідчено, позивач зазначає, що зобов?язання сторін щодо укладення основного договору у майбутньому є нікчемним в силу ст. 220 ЦК України. Відтак, в силу вимог ч. 1 ст. 236 ЦК України є недійсним з моменту вчинення, а тому позивач на підставі ст. 216 ЦК України просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17-18).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2021 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позовних вимог (а.с. 20-23).

22.02.2022 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову зазначено про те, що 03.12.2020 відповідачем складено розписки, зі змісту яких вбачається намір сторін укласти у майбутньому договір міни земельних ділянок. В якості передоплати відповідач 03.12.2020 отримав 5 000 доларів США. 07.01.2021 позивач здійснив на користь відповідача другий платіж, однак відповідач заперечує отримання грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США.

У січні 2021 сторони дійшли згоди про укладення основного договору міни земельних ділянок, однак позивач запропонував укласти договір купівлі-продажу земельних ділянок, замість договору міни.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо істотних умов основного договору, такий договір сторонами укладено не було.

Представник відповідача зазначає, що саме позивач відмовився від нотаріального посвідчення попереднього договору.

Представник відповідача зазначає, що оскільки укладення основного договору не відбулось з вини позивача, у зв?язку із порушенням ним умов попереднього договору, відповідач має право не повертати сплачений завдаток, у зв?язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 27-31).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2022 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 48).

13.06.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідач після отримання грошових коштів не вчиняв будь-яких дій, направлених на виконання взятого на себе зобов?язання щодо укладення основного договору та його нотаріального посвідчення.

Позивач зазначає, що грошові кошти, отримані відповідачем є авансом, а не завдатком, а тому підлягає поверненню (а.с. 70-72).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2022 зобов?язано посадових осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві надати належним чином завірену копію матеріалів кримінального провадження № 0000485 від 20.03.2021 (а.с. 36).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та заперечення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Матеріали справи містять копію розписки від імені ОСОБА_2 , датованої 03.12.2020, складеною російською мовою, згідно змісту якої, мовою оригіналу, «я, ОСОБА_3 , взял у ОСОБА_4 5 000 USDпредоплату за землю (земельные участки), кадастровые номера: :90:0640021, :90:0640043, :90:0640042, :90:0640054, и прилегающий участок в пользовании, земле застройки 36,4 сотки и пользование. Обязуюсь переоформить право собственности земельного участка в замен на построенные в мини котеджном комплексе 163 метра квадратных готового жилья без внутренней отделки, а также получение 20 000 USD при подписании основного договора. При условии стартовой продажи квадратного метра на фундаменте, а также отделе продажи за 1200USD за 1 квадратный метр. В случае если стартовая цена квадратного метра будет ниже то квадратные метры будут пересчитаны из расчета суммы 195 000 USD. В случае если с моей стороны будет затягивание договора авансовый платеж выплачиваю в двойном размере, если не по моей вине, авансовый платеж в полном объёме остается у меня. ОСОБА_5 03.12.2020.

07.01.2021 взял 5 000 USD второй аванс. До 02.02.2021 обязуюсь сделку закрыть. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов?язання у майбутньому здійснити обмін (переоформити) право власності на належні йому земельні ділянки взамін на побудоване готове житло у кількості 163 квадратних метра та отримав предоплату за землю у розмірі 5 000 доларів США 03.12.2020 та 5 000 доларів США 07.01.2021.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що 03.12.2020 між сторонами укладено договір про наміри з купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом положень ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За змістом положень ст.ст. 220, 236 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Аналізуючи зміст розписки, складеної 03.12.2020 ОСОБА_2 , судом не встановлено обставин, які б стверджували про те, що сторони дійшли згоди надати даному документу сили попереднього договору. Зміст розписки даних посилань не містить.

Крім того, зі змісту наданої розписки неможливо однозначно встановити правову природу договору, про укладення якого йдеться у майбутньому. При цьому, позивач трактує розписку як договір про наміри купівлі-продажу нерухомого майна, а відповідач - як договір міни нерухомого майна. Відтак, на думку суду, сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

З огляду на ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77ЦПК Українивизначено,що належнимиє докази,які містятьінформацію щодопредмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так як, позивачем не надано в розпорядження суду належних та допустимих доказів в обґрунтування тих обставин, що укладаючи 03.12.2020 року договір про певні наміри, позивач та відповідач здійснили відповідне волевиявлення та надали такому договору сили попереднього договору, про що вказали у розписці, у суду відсутні передбачені ст. 635 ЦК України підстави вважати укладений між сторонами 03.12.2020 договір попереднім договором, а відтак, і застосовувати до такого договору положення статей 657, 220, 236, 215, 216 ЦК України .

Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2023 року.

Суддя: