ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/1917/21 Номер провадження 22-ц/814/1794/23Головуючий у 1-й інстанції Шарко О.П. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2021 року, ухвалене суддею Шарком О.П., повний текст рішення складено 16 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Богатиренко Артур Ігорович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлагає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Богатиренко Артур Ігорович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлагає виконанню, в якому просив суд визнати виконавчий напис №80066, виданий 24.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»заборгованості у розмірі 12 278,18 грн. такими, шо не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 22.03.2021 року на адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення №3153 від 17.03.2021 року від приватного виконавця Богатиренка А.І. про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованості у розмірі 12 278,18 грн. та винагороди приватного виконавця у розмірі 1227,82 грн. Підставою для винесення постанови приватного виконавця Богатиренка Ф.І. є виконавчий напис №80066, виданий 24.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Сам виконавчий напис №80066 від 24.10.2020 року йому надано не було, однак вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства і не підлягає виконанню з огляду на наступне. Про існування нотаріального напису та заборгованості перед відповідачем позивачу стало відомо з повідомлення приватного виконавця, однак підстави виникнення заборгованості йому незрозумілі, оскільки кредитних, чи будь-яких інших договорів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»він не укладав.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2021 року узадоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Богатиренко Артур Ігорович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що встановлені судом обставини справи, які перевірені доказами, повністю спростовують доводи позивача, викладенні у його позовній заяві, тому суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до матеріалів справи нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», до якої згідно додатків, визначених у заяві, приєднано кредитний договір від 11.04.2019 роуу, копії реєстру поштових відправлень, розрахунок суми заборгованості та копія витягу з ЄДР щодо відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про вчинення виконавчого напису було додано кредитний договір від 11.04.2019 року, який, начебто, було укладено між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно заяви про вчинення виконавчого напису право вимоги за договором було передано ТОВ «Таліон плюс», яке у подальшому відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Вказує, що, аналізуючи документи, наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції не звернув увагу, що зазначені договори не зазначені у додатку до заяви про вчинення нотаріального напису і не надавалися нотаріусу, а кредитний договір навіть не містить підписів сторін. Отже, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо наявності заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», її безспірності та наявності підстав для вчинення виконавчого напису.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.11.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 105).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.11.2021 року справу призначено до розгляду на 01.12.2021 року о 16-50 год., з повідомленням учасників справи (а.с. 108).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Дорош А.І, суддів Лобова О.А., Триголова В.М. (а.с. 122).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.10.2022 року справу прийнято до провадження, закінчено проведення підготовчих дій та призначено її до розгляду у приміщенні Полтавського апеляційного суду, з повідомленням учасників справи, на 10.20 год. 24 травня 2023 року.

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 04.05.2023 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 125-128), 08.05.2023 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність (а.с. 130), заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 11 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Андронікової О.О. та ОСОБА_1 був укладений договір №824222094, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надає ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, на наступних умовах: сума кредиту 5 000,00 гри.; процентна ставка за користування кредитом 0,94 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; строк повернення кредиту 30 днів (а.с. 50-51).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши позивачу кредит на потрібну йому суму.

Позивач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.

Відповідно до договору про відступлення прав вимог від 05.08.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» є правонаступником усіх прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке є правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору про відступлення прав вимог за кредитними договорами 28/1118-01 (а.с. 67).

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №80066 від 24.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 12 278,18 грн. (а.с. 48)

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції чинній на дату вчинення спірного виконавчого напису (Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин), для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржникаіз зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом позову є визнання виконавчого напису №80066, виданого 24.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»заборгованості у розмірі 12 278,18 грн. такими, шо не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (у редакції від 08.08.2020 року, чинній на час видачі виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172, у редакції від 12.06.2015 року, яка була на чинна на час вчинення виконавчого напису, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Пред`являючи даний позов, ОСОБА_1 посилався на те, що зазначені ним у позові нормативні документи та судова практика свідчать, що виконавчий напис нотаріусом вчиняється після ретельної перевірки пакету документів, що підтверджують існування заборгованості та відсутність спору щодо нього, що про існування нотаріального напису та заборгованості перед відповідачем йому стало відомо з повідомлення приватного виконавця, однак, підстави виникнення заборгованості йому не зрозумілі, оскільки кредитних, чи будь-яких інших договорів з відповідачем він не укладав. Вказує, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у наявності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим документом, та її безспірності, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Як вбачається з матеріалів, на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2021 року про витребування копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис від 24.10.2020 року, приватним виконавцем Житомирського міського наторіального округу Горай О.С. надано, в тому числі, договір № від 11.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав у ТОВ «Манівое швидка фінансова допомога» кредит у розмірі 5 000 грн. (а.с. 50-51) та виписка з особового рахунку за кредитним договором (а.с. 53).

Отже, на виконання вимог п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172, у редакції від 12.06.2015 року, яка була на чинна на час вчинення виконавчого напису, були надані нотаріусу вказані документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис від 24.10.2020 року.

Як вбачається зі змісту позову, ОСОБА_1 заперечує укладення цього кредитного договору, вказує, що його, чи будь-яких інших договорів він не укладав.

Таким чином, позивач не зазначає, у чому саме конкретно полягає порушення його прав при вчиненні виконавчого напису (щодо кредитного договору та щодо виписки з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості).

Як вбачається із п. 4.4. договору № від 11.04.2019 року, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власний підпис (а.с. 51).

Як вбачається з розділу 5 (Реквізити сторін) кредитного договору від 11.04.2019 року, то щодо позичальника ОСОБА_1 у цьому розділі значаться дані його паспорта громадянина України, місце реєстрації, податковий номер та електронна адреса, що ідентифікують особу позичальника та є його особистими даними. Укладення договору не спростовано позивачем, відсутні відомості про його оскарження тощо, тому договір є чинним.

Щодо виписки з рахунку із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, то вона належним чином засвідчена, містить відомості про розмір непогашеної заборгованості, тому є належним доказом, позивачем не зазначено, у чому саме полягає її невідповідність, чи недостовірність.

Заперечуючи взагалі укладення кредитного договору, позивач не надав свій розрахунок заборгованості, тому апляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку, наданого стягувачем нотаріусу.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Доводи апеляційної скарги про те, згідно заяви про вчинення виконавчого напису право вимоги за договором було передано ТОВ «Таліон плюс», яке у подальшому відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», що суд першої інстанції не звернув увагу, що зазначені договори не зазначені у додатку до заяви про вчинення нотаріального напису і не надавалися нотаріусу, а кредитний договір навіть не містить підписів сторін, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172, у редакції від 12.06.2015 року, яка була на чинна на час вчинення виконавчого напису, надання вказаних договорів не передбачено. Відсутність підписів у договорі пояснюється укладенням його в електронній формі з використанням електронних підписів сторін договору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції та не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у справі.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2021 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов