Постанова

Іменем України

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 450/360/21

провадження № 61-8932св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обслуговуючий кооператив «Садівничий городній кооператив власників «Здоров`я»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2022 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Садівничий городній кооператив власників «Здоров`я» (далі - Кооператив) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позову посилалася на таке.

Вона є членом Кооперативу, на території якого їй належать земельні ділянки № НОМЕР_1 та № АДРЕСА_2.

23 січня 2021 року без жодних пояснень її земельні ділянки відключено від електропостачання. Рішення про відключення прийнято головою Кооперативу з посиланням на документ від 08 грудня 2020 року про наявність у неї заборгованості на загальну суму 10 853,00 грн, що включає заборгованість зі сплати членських внесків, за споживання електроенергії, монтаж воріт, зовнішнє освітлення, вуличний лічильник обліку та трансформаторний лічильник.

Вважає, що рішення про відключення від електропостачання є незаконним, таким, що не відповідає статуту Кооперативу, а заборгованість за електроенергію та членські внески у неї відсутня.

Вказаними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, оскільки будинок повністю залежить від електропостачання. Їй необхідно було докласти значних зусиль для організації життя членів її сім`ї.

З урахуванням наведеного позивачка просила визнати дії відповідача з припинення електропостачання і відключення від електромережі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які їй належать, неправомірними та зобов`язати відповідача відновити електропостачання до зазначених земельних ділянок, стягнути з відповідача на її користь 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо припинення електропостачання земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , неправомірними.

Зобов`язано Кооператив безоплатно підключити земельні ділянки № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_1 , до електропостачання. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що припинення енергопостачання до земельних ділянок позивачки є таким, що порушує визначений чинним законодавством порядок припинення енергопостачання й обмежує права та інтереси позивачки як споживача електричної енергії.

Тому позов у частині визнання дій відповідача щодо припинення електропостачання на земельні ділянки № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_1 , неправомірними та зобов`язання Кооперативу безоплатно підключити ці земельні ділянки до електропостачання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що факт завдання позивачці моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідача не знайшов свого підтвердження, а позивачка не надала будь-яких доказів на обґрунтування обставин, викладених у позові.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 липня 2022 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відключення земельних ділянок позивачки від електропостачання є правомірним, оскільки вона не сплатила за під`єднання до електричної мережі, яка є власністю Кооперативу, не сплатила членських внесків за вступ до Кооперативу, як і інших членських внесків, що випливає із надісланих їй правлінням Кооперативу повідомлень.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що будинок, у якому проживає позивачка із сім`єю, до відключення був підключений до електропостачання на відповідній правовій підставі. І сторони таких доказів не надали.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2022 року скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

На обґрунтування касаційної скарги посилається на таке.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16 лютого 2022 року у справі № 914/1946/21 встановлено, що вона є членом Кооперативу.

Кооператив є колективним побутовим споживачем електроенергії - юридичною особою, створеною шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показаннями загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність. Тому на Кооператив розповсюджуються права та обов`язки споживача електричної енергії.

Отже, відключення її земельних ділянок від електричних мереж може здійснити лише Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» (далі - ПАТ «Львівобленерго»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (далі - ТОВ «Львівенергозбут») як постачальники або Кооператив на вимогу постачальників електричної енергії у порядку, встановленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.

Належних та допустимих доказів того, що постачальник електричної енергії звертався до Кооперативу з вимогою відключення ОСОБА_1 від електричних мереж, не надано.

Також відповідач не надав суду доказів того, що Загальні збори делегували Кооперативу повноваження щодо вирішення питань зі встановлення розміру цільових внесків та відключення від електричних мереж членів Кооперативу.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові керувався нормами права, які вже втратили чинність на момент відключення електропостачання, а саме Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28.

Згідно з квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за спожиту електроенергію та розподіл електроенергії.

Вимога голови правління Кооперативу про сплату членських внесків не підтверджена жодним доказом, відповідач, відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не довів правомірність такої вимоги.

Предметом спору у цій справі є правомірність відключення земельних ділянок від електропостачання, яке відбулося нібито через заборгованість зі сплати за спожиту електроенергію, проте суд апеляційної інстанції досліджував питання законності підключення до електропостачання її земельних ділянок, яке було проведено ще попереднім власником.

Суд апеляційної інстанції не дослідив законності вимоги Кооперативу про сплату членських внесків.

Виходячи із змісту позовних вимог, суд не зобов`язаний досліджувати порядок підключення до електропостачання, а повинен перевірити, чи були підстави для відключення від нього.

Також у період дії карантину відповідач не мав права відключати її земельні ділянки від електропостачання навіть за наявності будь-якої заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року підписана особою, яка не мала права її підписувати, проте суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні її клопотання про закриття апеляційного провадження у цій справі.

Судове рішення оскаржується з підстав неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 369/7120/16-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 314/2084/17, в ухвалі Верховного Суду України від 21 жовтня 2016 року у справі № 359/8101/15, встановлення обставин справи на підставі недопустимих доказів

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року справу призначено до розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Встановлені судами обставини

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0398 га, кадастровий номер :03:001:2843, призначеної для ведення садівництва, розташованої на території Кооперативу у с. Липники Львівського району (Пустомитівського району) Львівської області, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 грудня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ганич Н. І., зареєстрованим у реєстрі за № 315 (а. с. 12-13).

Також ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0680 га, кадастровий номер :03:001:0386, призначеної для ведення колективного садівництва, розташованої на території Кооперативу у с. Липники Львівського району (Пустомитівського району) Львівської області, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13 травня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Костишин Б. Т., зареєстрованим у реєстрі за № 478 (а. с. 15).

Вказані земельні ділянки розташовані на території Кооперативу під № НОМЕР_1 та № АДРЕСА_2.

08 грудня 2020 року голова Кооперативу пред`явив ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості, яка рахується за земельною ділянкою № НОМЕР_1, а саме: членських та вступних внесків: 2 000,00 грн, 536,00 грн; за споживання електроенергії (підключення) - 4 600,00 грн; за монтаж воріт та зовнішнього освітлення (роботи) - 400,00 грн; вартості вуличного лічильника обліку - 250,00 грн, вартості трансформаторного лічильника - 70,00 грн. Зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язана погасити вказану заборгованість до 29 грудня 2020 року, а у разі несплати боргу Кооператив припинить надавати їй послуги, зокрема, відключить від електропостачання (а. с. 21).

08 грудня 2020 року голова Кооперативу пред`явив ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості, яка рахується за земельною ділянкою № АДРЕСА_2 та яка складається з: членських внесків та (вступні) - 2 000,00 грн, 572,00 грн; вартості монтажу воріт та зовнішнього освітлення (роботи) - 200,00 грн + 25,00 грн. Зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язана погасити вказану заборгованість до 29 грудня 2020 року, а у разі несплати боргу Кооператив припинить надавати їй послуги, зокрема, відключить від електропостачання (а. с. 22).

Рішенням засідання правління Кооперативу від 29 листопада 2020 року № 3, крім іншого, члени правління вирішили встановити термін погашення заборгованості членами кооперативу до 29 грудня 2020 року, а у разі несплати заборгованості у встановленні терміни від`єднати боржників від електромережі Кооперативу та встановити оплату за поновлення підключення (а. с. 108-109).

Суди встановили, що до земельних ділянок ОСОБА_1 під № НОМЕР_1 та № АДРЕСА_2, які знаходяться на території Кооперативу, припинено подачу електропостачання.

Між ПАТ «Львівобленерго», ТОВ «Львівенергозбут» та Кооперативом існують договірні відносини щодо розподілу та постачання електричної енергії.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Основними принципами кооперації згідно зі статтею 4 Закону України «Про кооперацію» є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос), соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва, демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій.

За приписами статті 12 Закону України «Про кооперацію» основним обов`язком члена кооперативу, зокрема є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом.

Статтею 15 Закону України «Про кооперацію» визначено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 77 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПРРЕЕ).

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Колективний побутовий споживач - це юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність (пункт 1.1.2 ПРРЕЕ).

Згідно з пунктом 10.2.2 ПРРЕЕ точка розподілу електричної енергії колективному побутовому споживачу встановлюється на межі балансової належності електроустановок цього колективного побутового споживача.

Відповідно до 10.2.3 ПРРЕЕ для забезпечення розподілу електричної енергії до межі балансової належності електроустановок колективного побутового споживача між колективним побутовим споживачем та оператором системи у передбаченому цими Правилами порядку укладається договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який розробляється оператором системи на підставі додатка 3 до цих Правил.

Згідно з пунктом 10.2.4 ПРРЕЕ колективний побутовий споживач на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами колективного побутового споживача для задоволення комунально-побутових потреб споживачів колективного побутового споживача, для технічних цілей та інших потреб колективного побутового споживача. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується колективний побутовий споживач відповідно до умов договору.

Відповідно до 10.2.5 ПРРЕЕ закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача.

Споживач на території колективного побутового споживача оплачує колективному побутовому споживачу вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту згідно з умовами тристороннього договору про постачання та розподіл електричної енергії на території колективного побутового споживача. Споживач відповідно до обсягів спожитої ним електричної енергії відшкодовує колективному побутовому споживачу вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за відповідним тарифом оператора системи, до мереж якого приєднаний колективний побутовий споживач, вартість електричної енергії на колективні побутові потреби та вартість електричної енергії, втраченої внаслідок її розподілу до електроустановки споживача, за відповідним тарифом купівлі електричної енергії колективним побутовим споживачем згідно з умовами цього договору. Частка обсягу електричної енергії, яку має відшкодувати споживач на території колективного побутового споживача, визначається пропорційно обсягу спожитої ним електричної енергії (пункт 10.2.10 ПРРЕЕ).

Згідно з пунктом 10.2.11 ПРРЕЕ електроустановки споживачів колективного побутового споживача та споживачів на території колективного побутового споживача, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або колективним побутовим споживачем, підлягають відключенню від електричних мереж колективного побутового споживача. На вимогу постачальника електричної енергії колективний побутовий споживач зобов`язаний відключити електроустановки споживача на території колективного побутового споживача у порядку, встановленому цими Правилами. Колективний побутовий споживач у випадку відключення споживача на території колективного побутового споживача за заявою постачальника електричної енергії виконує дії, передбачені цими Правилами для оператора системи

Умови припинення або обмеження постачання та передачі електричної енергії визначені розділом 7 ПРРЕЕ, відповідно до пункту 7.1 якого електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.

Обмеження у споживанні електричної енергії має проводитися за умови одночасного забезпечення збереження необхідних рівнів надійності та якості електропостачання інших споживачів та субспоживачів.

Відповідно до пункту 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється:

1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником «останньої надії» (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 (далі - Правила охорони електричних мереж); створення неналежних умов експлуатації електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки від впливу електричного струму.

Відключенню підлягають електроустановки та струмоприймачі споживача, для електрозабезпечення яких використовуються електричні мережі, щодо яких споживачем порушуються Правила охорони електричних мереж (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади);

2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Для споживача, який у встановленому законодавством порядку визнаний банкрутом, припинення повністю або частково постачання електричної енергії у зв`язку з відповідною заборгованістю здійснюється без попередження у разі наявності від`ємного сальдо на особовому рахунку згідно з показаннями засобу комерційного обліку, крім випадків, коли такий споживач, щодо якого в установленому порядку вживаються заходи для запобігання банкрутству, здійснює своєчасний розрахунок поточної плати за спожиту електричну енергію, а погашення його заборгованості включено до заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Оператор системи протягом одного робочого дня після надання споживачу попередження про припинення електроживлення повідомляє про це електропостачальника споживача та адміністратора комерційного обліку. У разі отримання оператором системи від електропостачальника звернення щодо відключення електроустановки споживача оператор системи має повідомити адміністратора комерційного обліку про отримання відповідного звернення протягом дня його отримання.

У справі, що переглядається Верховним Судом, ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відключення земельних ділянок позивачки від постачання електроенергії відбулося правомірно, оскільки позивачка не сплатила коштів за під`єднання до електричної мережі, яка є власністю Кооперативу, не сплатила членських внесків за вступ до Кооперативу та інших внесків.

Такий висновок суду є помилковим, оскільки суперечить наведеним вище положенням статті 714 Цивільного кодексу України, Закону № 2019-VIII, ПРРЕЕ.

Відповідач не посилався на докази наявності у позивачки заборгованості перед Кооперативом за спожиту електроенергію.

На підтвердження відсутності такої заборгованості позивачка надала квитанції до прибуткового касового ордера про сплату за споживання електроенергії.

Отже, дії відповідача з припинення електропостачання до земельних ділянок позивачки є такими, що порушують визначений чинним законодавством порядок припинення енергопостачання та обмежують права й інтереси позивачки як споживача електричної енергії, оскільки порядок відключення від електропостачання не регулюється статутом Кооперативу та рішеннями загальних зборів, а визначається іншими нормативно-правовими актами, які мають вищу юридичну силу, відповідно до яких відключення від постачання електричної енергії може мати місце, зокрема за наявності заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 369/7120/16-ц, на які посилається заявниця у касаційній скарзі і які стосуються подібних правовідносин, незважаючи на різне їх нормативне регулювання з огляду на різні періоди часу.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові також застосував до спірних правовідносин норми права, які втратили чинність на час відключення земельних ділянок позивачки від електропостачання, зокрема Закон України «Про електроенергетику» та Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ).

Висновки суду апеляційної інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що будинок, у якому проживає позивачка із сім`єю, до відключення був підключений до електропостачання на відповідній правовій підставі, є безпідставними, оскільки предметом спору у цій справі є правомірність відключення земельних ділянок від електропостачання.

Разом із тим, зважаючи на обставини, на які посилався Кооператив, щодо наявності заборгованості зі сплати внесків, за споживання електроенергії, монтаж воріт і зовнішнє освітлення (робота), вуличний лічильник обліку та трансформаторний лічильник, Кооператив не позбавлений можливості доводити та захищати свої права шляхом пред`явлення позову про відшкодування чи стягнення відповідних витрат та сум.

Висновки у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 314/2084/17, на яку посилається заявниця у касаційній скарзі.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про те, що вимоги позивачки про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання відповідача підключити земельні ділянки до електропостачання є обґрунтованими.

Проте, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що таке відключення може здійснити лише ПАТ «Львівобленерго», ТОВ «Львівенергозбут» як постачальники або Кооператив на вимогу постачальників електричної енергії у порядку, встановленому ПРРЕЕ.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до норм ПРРЕЕ Кооператив як колективний побутовий споживач фактично виконує функції електропостачальника щодо членів Кооперативу, які мають у власності або користуванні будинки на відповідній території. Кооператив має права та обов`язки оператора системи розподілу щодо кінцевих споживачів електричної енергії.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2022 року в справі № 361/5632/21 (провадження № 61-6552св22).

Таким чином, Кооператив як колективний побутовий споживач утримує електричні мережі на території Кооперативу, є оператором системи розподілу електроенергії до належних позивачці земельних ділянок та має право припиняти постачання електричної енергії своїм споживачам у випадках, передбачених нормативно-правовими актами.

Водночас у цій справі встановлено, що припинення постачання електричної енергії до земельних ділянок мало місце не у зв`язку із наявністю у позивачки заборгованості перед Кооперативом за спожиту електроенергію, а з огляду на несплату коштів за під`єднання до електричної мережі, яка є власністю Кооперативу, несплату членських внесків за вступ до Кооперативу та інших внесків.

Отже, з урахуванням наведених норм права, фактично встановлених обставин справи суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про те, що вимоги позивачки про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню. Водночас суд першої інстанції неправильно визначив підстави задоволення позову та помилково виходив з того, що такою підставою є те, що Кооператив не має права припиняти постачання електричної енергії своїм споживачам.

Тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд ухвалив рішення внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, помилково скасувавши рішення суду першої інстанції.

Водночас рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав задоволення позову шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Аргументи касаційної скарги про те, що відповідач не мав права відключати позивачку від постачання електричної енергії, оскільки на території України запроваджено карантин, а відповідно до пункту 3-1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) забороняється припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Позивачка у позовній заяві не обґрунтовувала позовні вимоги з підстав того, що відповідач не мав права відключати земельні ділянки позивачки від постачання електричної енергії, оскільки на території України запроваджено карантин. Тому зазначені доводи Верховний Суд до уваги не бере.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційна скарга на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року підписана особою, яка не мала права її підписувати, проте суд апеляційної інстанції відмовив у задоволені її клопотання про закриття апеляційного провадження у цій справі, Верховний Суд відхиляє.

Встановлено, що на час подання апеляційної скарги (20 грудня 2021 року) та видання довіреності для надання правової допомоги адвоката від 09 листопада 2021 року рішення загальних зборів Кооперативу від 13 червня 2020 року, оформлене протоколом від 13 червня 2020 року

№ 1-06/20, було чинним.

Отже, на час подання апеляційної скарги голова Кооперативу Курочка І. М. мав повноваження на представництво інтересів Кооперативу в судах.

Доводи касаційної скарги про неврахування висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду України від 21 жовтня 2016 року у справі № 359/8101/15, Верховний Суд відхиляє, оскільки вони стосуються застосування окремих норм матеріального, які втратили чинність.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права помилково скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у позові в повному обсязі, то оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Водночас рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, рішення суду першої інстанції - зміні, а ОСОБА_1 як споживач звільнена від сплати судового збору, то з Кооперативу на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 816,00 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2022 року скасувати.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови щодо підстав задоволення позову.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Садівничий городній кооператив власників «Здоров`я»на користь держависудовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко