Справа № 465/8004/22 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/540/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулось в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 707,58 грн. та 248,10 грн. судового збору.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 щодо видачі судового наказу про стягнення суми боргу за спожитий природний газ.

Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною, необгрунтованою, ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між АТ «Львівгаз» та боржником ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу на умовах типового - затвердженого постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року № 2498, оскільки договір є публічним. Відсутність в паперовому вигляді договору не свідчить про відсутність договірних відносин між сторонами. Договір розподілу природного газу є публічним, такий розміщеним на веб-сайті АТ «Львівгаз», тому долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається. Крім того, що стосується тарифів на послугу з розподілу природного газу, такі прямо зазначаються в заяві про видачу судового наказу від 15 вересня 2022 року, а також в постанові НКРЕ КП від 22 грудня 2021 №2759. Зазначає, що відповідно до ст. ст. 163, 165 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу у зв`язку з недотриманням норм ДСТУ 4163-2003 Національного стандарту України «Державної уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації» законом не передбачено. З наведених підстав просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про видачу судового наказу задовольнити повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 березня 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року призначено на 16 год. 30 хв. 15 травня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 18 травня 2023 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 15 травня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 18 травня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано договорів про надання житлово-комунальних послуг, укладених із боржником, не зазначено тарифи за відповідні періоди, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги, а додані до заяви документи не відповідають вимогам ДСТУ 4163-2003 Національного стандарту України «Державної уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації», відтак, з урахуванням приписів пункту 8 частини першої статті 165 ЦПК України, дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Згідно з частиною третьою статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

Відповідно до статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про видачу судового наказу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» просить видати судовий наказ, яким стягнути із боржника ОСОБА_1 707 грн 58 коп. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та 248 грн 10 коп. судового збору.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 163 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надало суду такі документи: оригінал розрахунку заборгованості за розподілений природній газ; копію технічного паспорта, копію акта обстеження, роздруківку Типового договору розподілу природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498; копію довіреності АТ «Львівгаз», якою уповноважено адвоката Турчиняка Я.І. представляти інтереси товариства в суді; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Турчиняка Я.І.; копію заяви про видачу судового наказу для боржника з додатками, оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п.7 гл.3 розділу VI Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 №2494, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплати рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Споживання газу боржником та укладення договору розподілу підтверджується, зміною показань газового лічильника, яка була відображена у поданому заявником розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, що судом першої інстанції не було враховано.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що між АТ «Львівгаз» та боржником ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу на умовах типового - затвердженого постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року № 2498, оскільки договір є публічним, розміщеним на веб - сайті АТ «Львівгаз», тому долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається.

Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України «Про стандартизацію» від 05.06.2014 № 1315-VII, національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Джерела права, які застосовуються судом встановлені статтею 3 ЦПК України. Частиною першою та другою цієї статті передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Стандарт в розумінні статті 1 Закону України «Про стандартизацію» є нормативним документом, що встановлює для загального і неодноразового використання правила, настанови або характеристики щодо діяльності чи її результатів, та спрямований на досягнення оптимального ступеня впорядкованості в певній сфері, проте він не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, а отже і джерелом права, яке застосовується судом.

Відтак, твердження суду про нечитабельність тексту заяви є необґрунтованими.

Разом з тим, аналіз змісту статті 165 ЦПК України свідчить про те, що така не передбачає такої підстави для відмови у видачі судового наказу, як порушення заявником ДСТУ 4163-2003 Національного стандарту України «Державної уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації».

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є передчасним.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Що стосується вимоги апелянта про ухвалення судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення заяви АТ «Львівгаз» та видачу судового наказу, то у задоволенні такої слід відмовити, оскільки за приписами процесуального закону суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 18 травня 2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк