Єдиний унікальний номер 725/5445/22
Номер провадження 2/725/751/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

та представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 АТ «Таскомбанк», АТ «Сенс банк», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О., ДП «СЕТАМ» система електронних торгів арештованим майном, Другий ВДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та відповідно до останньої редакції позовних вимог просив визнати, що автомобіль марки MERCEDES BENZ, модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 за ОСОБА_5 , як власником, 28.09.2018 року, є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , шлюб між якими зареєстровано 01 серпня 1993 року, актовий запис за №11 виконавчим комітетом Стопчатівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області; поділити вказаний автомобіль як майно подружжя між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виділивши в особисту власність ОСОБА_4 автомобіль, стягнувши з ОСОБА_4 грошову компенсацію на користь ОСОБА_5 в розмірі 777100грн.; визнати ОСОБА_4 право особистої власності на вказаний автомобіль, припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на даний автомобіль та зняти арешт з вказаного транспортного засобу.

В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що 01.08.1993 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб під час якого 28.09.2018 року ОСОБА_5 придбала транспортний засіб марки MERCEDES BENZ модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 1754110,23 грн. В подальшому 05.10.2018 року ОСОБА_5 оформила нотаріально посвідчене доручення на право керування, управління та розпорядження вказаним автомобілем на його ім`я, а також сина ОСОБА_4 та зазначеним транспортним засобом користувались усі члени їх сім`ї.

В подальшому, йому стало відомо, що 17.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. в рамках виконавчого провадження ВП №69490460 винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_5 , а саме зазначеного вище транспортного засобу, після чого визначив його вартість на підставі вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та має намір передати його на реалізацію в порядку реалізації майна боржника.

Натомість, вважає, що зазначений транспортний засіб не може бути реалізований в рахунок погашення боргів ОСОБА_5 , оскільки не належить їй на праві особистої приватної власності, а був придбаний в період шлюбу за спільні кошти подружжя та в інтересах сім`ї, а тому на нього поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя і таке майно має бути поділене відповідно до вимог ст. 70 СК України. Крім того, просив врахувати, що ОСОБА_5 жодних договорів позики та кредиту в інтересах сім`ї не укладала, а тому він не може нести відповідальність за її боргами за рахунок належної йому частки у спільному майні.

Оскільки спірний автомобіль є неподільним, вважає, що в рахунок його поділу доречно визнати за ним право власності на вказане майно, а відповідачці виплатити грошову компенсацію вартості її частки, з метою усунення перешкод у користуванні власністю та недопущення порушення його прав як власника, накладений приватним виконавцем арешт із спірного майна слід скасувати згідно положень ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

На вказану позовну заяву надійшов відзив АТ «Сенс Банк» в тексті якого уповноважений представник відповідача позов не визнав, посилаючись на практику Верхового суду у спорах про поділ майна подружжя, де було встановлено, що відповідні спори спрямовані на перешкоджання іншим учасникам цивільного обороту, зокрема кредиторам, на можливість задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника. Звертав увагу на норми ст. 65 СК України про те. що договір укладений в інтересах сім`ї одним із подружжя створює обов`язки для другого з подружжя. Також, не вважає АТ «Сенс Банк» належним відповідачем у даному спорі, оскільки вказаний банк не є стороною виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_11 , а наявність рішення суду про стягнення з неї боргу на користь банку не свідчить, що в даному випадку права позивача на спірне майно порушуються з боку АТ «Сенс Банк».

Позивач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяла представник ОСОБА_1 , яка позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у тексті позовної заяви.

Представники відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 адвокати Кутровська Н.М. та Боднар П.В. в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення, оскільки спірне майно дійсно придбане в період шлюбу, а також відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 несе відповідальність за борги дружини, при цьому вважають, що кошти виплачені ОСОБА_5 в якості грошової компенсації вартості її частки можуть бути використанні в рахунок погашення її заборгованості в рамках зведеного виконавчого провадження.

Від відповідача ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Із заявою про розгляд справи без його участі та вирішення спору на розсуд суду звернувся до суду представник відповідача ОСОБА_10 адвокат Усманов М.А.

Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. у своїх письмових поясненнях посилався на правові висновки Верховного суду у постановах від 22 жовтня 2018 року у справі № 654/1528/17 (провадження № 61-30545св18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 726/831/15-ц (провадження № 61-45301св18) щодо недопустимості використання права на зло, а також просив врахувати, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Вважає, що позов недоведений.

Решта учасників процесу в судове засідання не з`явились, хоча належним чином неодноразово повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

В рамках судового розгляду даного спору судом забезпечено позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, а саме - транспортного засобу марки Mercedes-Benz GLE 250 д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; замінено найменування відповідача АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк»; витребувано у приватного виконавця Виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича копію звіту (висновку) про оцінку спірного майна, а саме автомобіля марки MERCEDES - BENZ модель GLE 250, рік виробництва 2018, номер кузова: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 з матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № 69825089 відносно боржника ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 01.08.1993 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб (а/с 13 Том 1).

За змістом ст.ст. 60, 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

За наслідками розгляду справи встановлено, що під час вказаного шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2018 року ОСОБА_5 придбала автомобіль марки MERCEDES - BENZ модель GLE 250, рік виробництва 2018, номер кузова: НОМЕР_1 (а/с 14,15, 69 Том 1).

З матеріалів справи вбачається, що в рамках зведеного виконавчого провадження №69825089 відносно боржника ОСОБА_5 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. арештовано та описано вище виказаний транспортний засіб та вчиняються дії з метою його подальшої реалізації (а/с 19 Том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

У пункті 23 своєї постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Так, відповідно до звіту про оцінку майна, який здійснено в межах вказаного вище зведеного виконавчого провадження, вартість вказаного спірного рухомого майна становить 1554200 грн.

Отже, судом встановлено, що метою позивача є поділ спільного сумісного майна подружжя, яким є неподільна річ, а саме автомобіль. Вимоги про визнання за позивачем права власності на автомобіль і стягнення на користь відповідача відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність позивача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

За змістом ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.

Натомість в даному випадку, грошову компенсація вартості частки бажає виплатити позивач, залишивши у своїй власності відповідний транспортний засіб.

Згідно долучених до матеріалів справи копій квитанцій від 05.04.2023 року код квитанції - 9301-6620-0728-3596 на суму 390000 грн., від 07.04.2023 року код квитанції - 9301-8579-9258-0265 на суму 387100 грн. позивачем на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецький області сплачено грошові кошти на загальну суму 777100 грн. в рахунок забезпечення компенсації вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу (а/с 9 Том 2).

Таким чином позов про визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль та стягнення з нього на користь позивачки компенсації у розмірі 777100 грн., що становить 1/2 вартості спірного автомобіля на час розгляду справи в суді підлягає задоволенню.

Враховуючи позицію представника АТ «Сенс банк» у тексті відзиву, а потеж приватного виконавця у тексті його письмових пояснень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у постанові Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі №317/3272/16-ц зроблено висновок, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Аналогічний по суті висновок міститься й у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14-ц.

Суд погоджується з тим, що така правова позиція повинна бути врахована судом при розгляді даної справи, однак цей правовий висновок може бути застосований лише у разі доведення, що сторони, при відсутності спору між собою та перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, дійсно діють недобросовісно та зловживають своїми правами стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , АТ «Таскомбанк».

Натомість, обтяження вказаного рухомого майна та визнання боржником ОСОБА_5 позову не є беззаперечними й достатніми доказами того, що сторони діють недобросовісно та зловживають своїми правами з метою уникнення сплати боргу ОСОБА_5 на користь наведених вище боржників.

Оскільки вказаний транспортний засіб набутий сторонами у шлюбі, й презумпція спільної сумісної власності подружжя на це майно не спростована, позивач вправі ставити питання про поділ цього майна шляхом визнання за ним права власності на відповідну частку.

Вирішуючи даний спір по суті суд також враховує постанову Чернівецького апеляційного суду від 23.11.2022 року, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 22.03.2023 року, відповідно до яких відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 в частині його вимог до ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за договором позики, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність доказів того, що отримані ОСОБА_5 як позика кошти були витрачені в інтересах сім`ї.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав вважати, що в даному випадку подружжя ОСОБА_12 використовують право на зло.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 217, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За наслідками розгляду справи встановлено, що в рамках зведеного виконавчого провадження №69825089 відносно боржника ОСОБА_5 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. арештовано та описано вище вказаний транспортний засіб та вчиняються дії з метою його подальшої реалізації (а/с 19 Том 1).

Оскільки, судом встановлено, що автомобіль марки MERCEDES BENZ модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 за ОСОБА_5 є спільною сумісною власністю позивача та відповідача як поружжя та в порядку поділу вказаного рухомого майна як неподільної речі за позивачем слід визнати право власності на вказаний транспортний засіб з виплатою ОСОБА_5 грошової компенсації вартості її частки, вказане обтяження порушує можливість позивача вільно реалізовувати свої правомочності як власника.

Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а у всіх інших випадках відповідно до ч. 5 вказаної статті арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною першою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З огляду на наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування вказаного вище арешту, оскільки в порядку поділу спільного майна подружжя арештований транспортний засіб належить позивачу, а не боржнику ОСОБА_5 .

На підставі вище викладеного ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 365, 372, 391 ЦК України, ст.ст. 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 50, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 110, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати автомобіль марки MERCEDES BENZ модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 за ОСОБА_5 - спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на автомобіль марки MERCEDES BENZ модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на транспортний засіб марки MERCEDES BENZ модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору припинити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки MERCEDES BENZ модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 777100грн. (сімсот сімдесят сім тис. сто грн.), які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Чернівецькій області.

Скасувати арешт на автомобіль марки MERCEDES BENZ модель GLE 250, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. від 17.08.2022 року в рамках виконавчого провадження ВП №69490460.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 27.06.2023 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна