Справа № 296/3727/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"23" травня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єктів спільним сумісним майном подружжя та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

04.07.2022 позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль "Mersedes-Benz Sprinter", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя; поділити спільне майно подружжя, а саме: визнати за кожною із сторін право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , залишивши автомобіль "Mersedes-Benz Sprinter", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у власності ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини вартості автомобіля у розмірі 87000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 11.06.2011 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.08.2021, яке набрало законної сили 06.09.2021, шлюб між сторонами розірвано.

Перебуваючи у шлюбі сторони не вирішили питання поділу майна у добровільному позасудовому порядку, зокрема, відповідач зайняв позицію самоусунення від вирішення спірного питання, оскільки спільно нажите майно квартира та автомобіль оформлені на відповідача.

Для врегулювання спору у досудовому порядку 16.05.2022 відповідачу направлено лист-звернення, яким запропоновано поділити спільно нажите майно по частині кожному з подружжя з урахуванням боргових зобов`язань.

На вказаний лист від відповідача отримано відповідь, з якої вбачається, що все спільно нажите майно відповідач вважає особистою приватною власністю та не визнає право позивача на частину у спірному майні, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Зазначає, що 29.05.2017 року сторони придбали спірну квартиру АДРЕСА_2 .

Квартиру придбано за договором купівлі-продажу з умовою №5472 від 29.05.2017, який був оформлений у нотаріальному порядку. Відповідач наполіг щоб квартиру оформили на нього, однак, на момент придбання навіть зібравши всі кошти сторонам не вистачало 9 тисяч євро для повного розрахунку за квартиру, тому сторони 11 тисяч євро передали продавцю квартири при підписанні договору і оформили умову, за якою згідно договору відповідач зобов`язаний передати продавцю ОСОБА_3 ще 9 тисяч євро, а саме 1 тисячу євро щороку, що згідно договору становить 263700, 00 грн, строком до 05.06.2023.

Докладаючи всіх зусиль сторони продовжували виплачувати ОСОБА_4 кошти. У 2018 році з картки позивача зроблено проплату еквіваленту 1 тисячу євро на користь ОСОБА_5 у рахунок іпотечного зобов`язання.

У подальшому у травні 2019 року відповідач переказом swift переказав Шерману Вадиму ще 1 тисячу євро, тобто у шлюбі сторони віддали частину боргу у розмірі 2000 євро.

У листопаді 2019 року стосунки сторін погіршилися і позивач з дитиною виїхали зі спірної квартири та вийняли собі інше житло. Станом на день звернення з позовом борг за квартиру становив 5000 євро. У позивача відсутні докази підтвердження погашення відповідачем частини боргу ОСОБА_4 після розірвання шлюбу.

Крім того, зазначає, що у 2014 році сторони придбали за спільні кошти автомобіль "Mersedes-Benz Sprinter", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідач використовує у своїй підприємницькій діяльності, який також оформлено на відповідача.

З позиції відповідача вбачається, що спірну квартиру і автомобіль він вважає особистою приватною власністю, однак, з таким твердженням позивач не згодна, оскільки вважає квартиру та автомобіль спільним сумісним майном подружжя, тому враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити.

04.07.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.54-55).

15.07.2022 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження (а.с.58).

14.03.2023 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.120).

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Після оголошеної перерви не з`явилися, згідно поданої заяви просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.132).

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 15.07.2022 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.61, 67-68, 104-105, 113-114, 126, 127-129).

Крім того, відповідача повідомлено про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.96-97, 109-110, 122-123).

У судові засідання 22.09.2022, 17.11.2022, 17.01.2023, 14.03.2023, 23.05.2023 відповідач не з`явився.

Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна вимога підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №234 (а.с.20).

Від шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.21).

Відповідно до довідки №217 про отримання допомог від 10.06.2022, виданої Управлінням соціального захисту населення Богунського району, позивач ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Богунського району ДСП ЖМР і одержувала державну соціальну допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до трирічного віку та загальна сума доходу за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 становила 19120, 00 грн (а.с.34).

Як вбачається з поточної виписки за контрактом у позивача ОСОБА_1 на депозитному рахунку знаходилися грошові кошти (а.с.35-36).

З наданих позивачем копій документації та роздруківок із сайтів (а.с.37-48) позивач тривалий час працювала майстром манікюру.

Згідно договору купівлі-продажу квартири з умовою від 29.05.2017 ОСОБА_7 передає у власність, а ОСОБА_2 приймає у власність квартиру АДРЕСА_3 та зобов`язується сплатити за неї грошову суму.

У пункті 1.6. договору зазначено, що укладення правочину відбувається за письмовою згодою дружини ОСОБА_2 ОСОБА_1 , справжність підпису якої на заяві засвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. 29.05.2017 за №5471 (а.с.99-100).

Відповідно до заяви від 29.05.2017 року, засвідченої нотаріально та зареєстрованої в реєстрі №5471, ОСОБА_8 надає згоду своєму чоловіку ОСОБА_2 укласти та підписати договір купівлі-продажу квартири, за яким купити у спільну сумісну власність подружжя квартиру АДРЕСА_3 (а.с.101).

Як вбачається з інформації, сформованої за допомогою додатку "Реєстр нерухомості", квартира за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартир з умовою, серія та номер: 5472, виданий 29.05.2017, видавник: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 (а.с.23-25).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником автомобіля марки "Mersedes-Benz Sprinter", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є також відповідач ОСОБА_2 (а.с.26).

У травні 2018 року з картки позивача ОСОБА_1 зроблено проплату еквіваленту 1 тисячу євро на користь ОСОБА_5 у рахунок іпотечного зобов`язання, що підтверджується довідкою (а.с.31).

У травні 2019 року відповідач ОСОБА_2 переказом swift переказав Шерману Вадиму ще 1 тисячу євро у рахунок іпотечного зобов`язання, що підтверджується довідкою (а.с.32).

Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.08.2021 шлюб між сторонамиОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.22).

Відповідно до листа звернення у порядку досудового врегулювання спору від 16.05.2022 вбачається, що позивач просила відповідача розглянути пропозицію про нотаріальний порядок поділу майна подружжя (а.с.52).

Згідно відповіді на звернення у порядку досудового врегулювання спору від 30.05.2022 відповідач відмовився від пропозиції, зазначивши, що спірне майно є його особистою приватною власністю (а.с.53).

Як вбачається з висновку оцінювача про вартість майна ТОВ "Центр будівельних та земельних експертиз" від 13.06.2022 вартість квартири за адресою: АДРЕСА_4 , отримана в результаті оцінки складає 1 118 000 грн 00 коп (а.с.12).

Відповідно до висновку оцінювача про вартість майна ТОВ "Центр будівельних та земельних експертиз" від 13.06.2022 ринкова вартість об`єкту оцінки, яким є: колісний транспортний засіб "Mersedes-Benz Sprinter", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначена у розмірі 174 000 грн 00 коп (а.с.13).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 СК України при здійсненні подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням підтвердженого в судовому засіданні факту належності на праві спільної сумісної власності майна, а саме автомобіля та квартири, прийнявши до уваги, що доказів іншого відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що придбані подружжям спірні квартира та автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності та підлягають поділу у порядку, визначеному позивачем.

При цьому при вирішенні питання про доцільність залишення автомобіля саме відповідачу зі стягненням з нього грошової компенсації на користь позивача, суд бере до уваги, що такий позов заявила позивач, яка тим самим виявила згоду на припинення її права власності на вказане майно з отриманням замість нього грошової компенсації. Суд враховує, що відповідач не заявив зустрічної вимоги про поділ автомобіля у протилежний спосіб, тобто шляхом передачі автомобіля у власність позивача і стягненням з неї на його користь грошової компенсації та враховує, що відповідач користується автомобілем після припинення сімейних стосунків, тому доцільним є залишити автомобіль саме йому.

Таким чиномсуд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог і наявність достатніх правових підстав для їх задоволення.

Слід зазначити, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі Руїз Торіха проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі Гірвісаарі проти Фінляндії).

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 206, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль "Mersedes-Benz Sprinter", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя.

Поділити спільне майно подружжя, а саме: визнати за кожною із сторін право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , залишивши автомобіль "Mersedes-Benz Sprinter", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у власності ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини вартості автомобіля у розмірі 87000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_5

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

АДРЕСА_6 . М . Анциборенко