Справа № 305/1506/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., БИСАГИ Т.Ю.

за участю секретаря САВИНЕЦЬ В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 305/1506/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 6 жовтня 2021 року, повний текст якого складено 6 жовтня 2021 року, головуючий суддя Ємчук В.Е., -

встановив:

ОСОБА_1 03.09.2021 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 19.10.2004 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 78. У них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні.

Причиною пред`явлення позову стало те, що між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого спільне життя стало неможливим. Сторони припинили спільне проживання і близько місяця не живуть однією сім`єю, жодних стосунків не підтримують. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе.

Посилаючись на ці обставини, на положення СК України щодо припинення шлюбу, позивачка ОСОБА_1 просила розірвати її шлюб із ОСОБА_2 , зареєстрований 19.10.2004 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 78, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішенням Рахівського районного суду від 06.10.2021 позов задоволено:

шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зареєстрований 19.10.2004 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 78, розірвано;

після розірвання шлюбу залишено позивачці шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості, з недопустимості примушування до шлюбу, з наявності підстав для розірвання шлюбу, зберегти який неможливо.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.

Процесуальні права відповідача були порушені, оскільки справу було розглянуто в спрощеному позовному провадженні, він прибув у день розгляду справи до суду, але судовий розпорядник не допустив його в судове засідання, повідомив, що відповідач до суду не викликався, йому не було роз`яснено право подати заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Для розірвання шлюбу не було поважних причин, не було серйозних сварок чи скандалів, а приводом для цього стало те, що відповідач став виїжджати на сезонні роботи до Чехії, проти чого дружина заперечувала.

Сторони не проживали разом близько місяця, однак, на даний час знову живуть разом, примирилися та ведуть спільне господарство. Наразі відповідач працевлаштований у смт. Ясіня.

У разі розірвання шлюбу відповідач буде обмежений у можливості спілкуватися з сином.

Підстави, якими мотивувалася необхідність розірвання шлюбу, відпали, а розірвання шлюбу суперечитиме дійсній волі позивачки, її інтересам та інтересам дитини. Відповідач завжди заперечував проти розірвання шлюбу, а позивачка стверджувала, що він недостатньо добивався збереження шлюбу. Тобто, для розірвання шлюбу фактично відсутні серйозні причини, а позивачка допускає можливість його збереження.

Відповідач просить скасувати рішення суду та відмовити в позові.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до такого.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 19.10.2004 і зареєстрували його у Відділі РАЦС Рахівського райуправління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 78 (а.с. 6). Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Наявними в справі документами підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований і проживає в будинку АДРЕСА_2 , син сторін проживає з позивачкою (а.с. 2, 4-5, 15, 18, 24).

Пред`являючи та підтримуючи позов ОСОБА_1 посилалася на те, що спільне життя у сторін не склалося, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого спільне життя стало неможливим. Подружжя припинило спільне проживання, жодних стосунків сторони не підтримують, шлюб існує лише формально (а.с. 2-3, 8).

Заперечуючи проти позову та проти рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 посилався на те, що для розірвання шлюбу не було поважних причин, між сторонами не було серйозних сварок чи скандалів, а приводом для цього стало те, що відповідач став виїжджати на сезонні роботи до Чехії. Сторони знову живуть разом, примирилися та ведуть спільне господарство. Наразі відповідач працевлаштований у смт. Ясіня. Тому підстави, якими мотивувалася необхідність розірвання шлюбу, відпали. Шлюб може бути збережено. Крім того, в разі розірвання шлюбу відповідач буде обмежений у можливості спілкуватися з сином (а.с. 24-25).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07.02.2022 подружжю Студеняків було призначено строк для примирення, що становить шість місяців з дня набрання ухвалою законної сили, провадження у справі було зупинено до закінчення наданого сторонам строку для примирення (а.с. 54-56).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17.08.2022 провадження в справі було поновлено (а.с. 60).

На стадії апеляційного розгляду справи:

позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Поштак Ю.С. підтримувала свою позицію щодо необхідності розірвання шлюбу, підтверджувала, що сторони не проживають спільно, шлюб має лише формальний характер і примирення між сторонами неможливе (а.с. 52 та ін.);

відповідач ОСОБА_2 просив розгляд справи провести за його відсутності (а.с. 50).

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 1, 6, ст.ст. 12-14 ЦК України, ст.ст. 1, 7 СК України, у цивільних, у тому числі, в сімейних відносинах особа діє вільно; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Сім`я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається, кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 4 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо судом з урахуванням обставин життя подружжя буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя…; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту … моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної в Римі 04.11.1950 і ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР).

З часу пред`явлення позову (03.09.2021) до ухвалення рішення судом першої інстанції (06.10.2021) пройшов місяць, до моменту розгляду справи судом апеляційної інстанції з урахуванням наданого строку на примирення подружжя (08.05.2023) пройшло ще дев`ятнадцять місяців. Тобто, з моменту ініціювання процесу про розірвання шлюбу до розгляду справи апеляційним судом пройшло майже два роки, що поза сумнівом є достатнім строком для вчинення сторонами дій, спрямованих на примирення та на збереження сім`ї, якщо для цього є дійсна воля.

Апеляційним судом була забезпечена сторонам можливість реалізації їхніх прав у спорі, що виник. Позиція позивачки щодо припинення шлюбу увесь час залишалася послідовною і незмінною, позиція відповідача, який стверджував про порушення судом першої інстанції його прав у контексті можливого примирення, не ґрунтується на жодних його реальних діях і доказах щодо цього, тоді як за обставинами справи та суттю відносин, що виникли, саме йому належало доводити дійсну можливість і необхідність примирення. Таким чином, сторони мали можливість реалізації їхніх прав у спорі включно з досягненням примирення.

На час розгляду справи апеляційним судом примирення не досягнуте, спір за згодою сторін не врегульований, позиція позивачки в спорі щодо необхідності припинення шлюбу, підстав для збереження якого немає, не змінилася, як немає й доказів зміни позиції відповідача, зафіксованої на стадії розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляції щодо обмеження відповідача в разі розірвання шлюбу у можливості спілкуватися з сином лежать за межами позову власне про розірвання шлюбу. Питання, які пов`язуються з участю батька, який проживає окремо від дитини, в її вихованні, утриманні, у спілкуванні з нею тощо, спори з цього приводу, якщо такі мають чи матимуть місце, не можуть впливати на невід`ємне право одного з подружжя вимагати розірвання шлюбу як таке, предмет та вирішення спору в цих особистісних відносинах жінки і чоловіка не залежать від наявності чи відсутності між ними майнових та інших спорів, що можуть виникати з відносин подружжя і які сторони не позбавлені права та можливості розв`язувати за згодою між собою, а в разі її недосягнення - судовим порядком.

Твердження відповідача про порушення судом першої інстанції його процесуального права на участь у розгляді справи необґрунтоване, позаяк ухвалою судді Рахівського районного суду від 07.09.2021 провадження в справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та було вирішено провести судове засідання 06.10.2021 без виклику (повідомлення) сторін, а копію цієї ухвали та матеріали позову відповідач ОСОБА_2 отримав 11.09.2021, тобто, майже за місяць до визначеної дати розгляду справи (а.с. 16, 19). Дії суду першої інстанції відповідають правилам, встановленим ст. 19 ч. 4, ч. 6 п. 4, ст. 274 ч. 1 п. 1 ЦПК України, а своїм правом клопотати про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відповідач ОСОБА_2 діючи в процесі на власний ризик не скористався (ст. 12 ч. 4, ст. 43 ч. 1 п. 3, ст. 277 ч.ч. 4, 5, ст. 279 ч.ч. 5, 7 ЦПК України).

Враховуючи принцип свободи сторін у поданні доказів, у розпорядженні своїми цивільними та процесуальними правами, слід дійти висновку, що діючи в процесі на власний розсуд відповідач не спростував у належний процесуальний спосіб по суті доводів, якими обґрунтовувалася правова позиція позивачки, та не довів обґрунтованості своєї апеляції.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не має підстав для сумніву в тому, що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу є усвідомленим і обміркованим кроком, вчиненим через реальні обставини життя сім`ї, зберегти яку вона більше можливості не бачить, доводи апеляції не спростовують позиції позивачки та правильності по суті і законності рішення суду першої інстанції. У колегії суддів з урахуванням суті особистісних спірних правовідносин немає підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело б до необґрунтованого задоволення позову.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію відповідача ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рахівського районного суду від 6 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 15 травня 2023 року.

Судді