Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2642/18

13 червня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 (прізвище відповідача змінено на « ОСОБА_5 » після укладення шлюбу) про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позов обґрунтований тим, що позивачка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 042491 від 02.10.1997 є власником земельної ділянки площею 0,0275 га за адресою: АДРЕСА_1 . З метою внесення земельної ділянки в кадастрову карту на її замовлення у 2017 році ТОВ «НВО «Геогруп» розроблено проект землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і направлено у відділ Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м. Яремчому ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Проте відділ ДЗК рішенням № РВ-018 від 13.03.2018 відмовив позивачці у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через перетин ділянки з ділянкою кадастровий номер :09:001:0122, площа співпадає на 1,4308%. Земельна ділянка з якою відбувається перетин земельної ділянки позивачки належить відповідачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2005 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІФ № 066420 від 11.07.2005. Відповідачка є суміжним користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка розташована по межі з ділянкою позивачки від літ. «А» до літ. «Б». Позивач вважає, що саме внаслідок недосконалого розроблення відповідачкою технічної документації із землеустрою на її земельну ділянку, відбулось накладення вказаної земельної ділянки на земельну ділянку позивача. Зазначаючи, що таким чином порушуються права позивачки як власника на оформлення земельної ділянки (внесення відомостей до ДЗК), просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 066420 від 11.07.2005, виданий відповідачці.

Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу позивачка просить стягнути на її користь з відповідачки.

Короткий зміст відзиву:

27.05.2005 відповідачка уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0536 га по АДРЕСА_2 . Для отримання державного акту було розроблено технічну документацію, згідно якої (земельно-кадастровий план за 2005 р.) збережена площа 0,0536 га та конфігурація земельної ділянки. Технічна документація була прийнята центром ДЗК 29.06.2005 і на підставі неї було видано державний акт серії ІФ № 066420 від 11.07.2005, який є предметом оскарження. Відповідачка стверджує, що ні під час продажу ні після конфігурація та площа земельної ділянки змінена не була. Натомість, на думку відповідачки, накладення земельної ділянки відбулось через неправильність промірів при виготовленні технічної документації на земельну ділянку позивачки, оскільки результати замірів здійснених під час виготовлення технічної документації у 2017 році не відповідають розмірам меж земельної ділянки, що вказані в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку позивачки, виданому у 1997 році. Тому відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки посилаючись на те, що накладення земельних ділянок відбулось саме через неправильність технічної документації позивачки в частині меж земельної ділянки.

Також відповідачка просить стягнути з позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві. Просять визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 066420 від 11.07.2005, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0536 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :09:001:0122.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач, вважає позов безпідставним. Вважає, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, так як позивач не зазначила, яким чином оскаржуваний акт порушив її права на момент його складання, якій саме нормі ст. 203 ЦК України зазначений правочин суперечить в момент його складання.

Позивачем не оскаржується правовстановлюючий акт (договір купівлі продажу), на підставі чого ОСОБА_6 набула право власності на земельну ділянку, та не оскаржуються відомості державної реєстрації про право власності, а оскаржується державний акт, який втратив свою чинність з моменту державної реєстрації права власності, а саме з 10.02.2017. та його скасування не породжує жодних юридичних наслідків. Вважає, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Щодо суті справи зазначив, що ОСОБА_6 згідно до державного акту серії ІФ №066420 від 11.07.2005 належала земельна ділянка кадастровий номер :09:001:0122 в АДРЕСА_2 , розміром 0,0536 га. З державного акту, виданого 11.07.2005, технічної документації за 2005 рік вбачається, що конфігурація земельної ділянки ні під час продажу, ні після за конфігурацією та площею змінена не була.

В свою чергу позивач долучила до матеріалів справи план земельної ділянки згідно рішення № 27 від 30.09.1997, та державний акт на земельну ділянку серії ІФ № 0424491 від 02.10.1997, з якого вбачається, що ширина земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_3 та на державному акті букви «Д» «Г» складає 13,2 м. з протилежної сторони букви на плані «Б» «В» та на державному акті букви «Б» «В» складає 14м. Довжина земельної ділянки згідно до плану та державного акту складає за буквами «Д» «Б» 19,4 м. за "уквами «Г» «В» 21м.

13.03.2018 міськрайонне управління у Надвірнянському районі Головного управління Держеокадастру в Івано-Франківській області за рішенням РВ-018 відмовляючи ОСОБА_7 у внесені відомостей щодо земельної ділянки виходило з технічної документації, наданої на реєстрацію ОСОБА_1 виготовленою в 2017 році ТОВ НВО «Геогруп», в якій в першу чергу відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Згідно до протоколу № ПП-018 проведення перевірки електронного документа від 13.03.2018 зазначено, що встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа не відповідає.

З технічної документації, розробленої ТзОВ «НВО Геогруп» вбачається, що на час подання для реєстрації земельної ділянки, їй не присвоєний кадастровий номер, а конфігурація не відповідає раніше виданому державному акту.

Згідно до п. 1 висновку Київської незалежної судово-експертної експертизи від 20.01.2022 зазначено, що порушення меж (накладення) земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 , згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 066420 від 11.07.2005, яка розташована в АДРЕСА_2 , площею 0,0536 га, кад. номер :09:001:0122, має місце на межі земельної ділянки одежної ОСОБА_1 , що визначені технічною документацією щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розробленої ТОВ «НВО Геогруп»2017 року, площа перетину 0,0001га (1 кв.м.). Тобто порушення меж згідно до технічної документації «ТОВ Геогруп» є зі сторони Позивача.

До висновку експертом долучено план-схеми, де схематично зображено фактичне землекористування позивачем ОСОБА_1 земельною ділянкою. Згідно до план схеми зі сторони АДРЕСА_1 позивачем тактично використовується земельна ділянка шириною 13.84 м. замість 13.2, зазначених в державному акті. З тротилежної сторони ширина земельної ділянки складає 14.89 м. замість 14 м. зазначених в державному акті. В технічній документації, виготовленій ТзОВ «НВО Геогруп», ця ширина ще збільшена всупереч наявному державному акту.

Тому згідно до п. 3 висновку Київської незалежної судово-експертної експертизи від 20.01.2022, конфігурація земельної ділянки за кадастровим номером :09:001, що відображена в технічній документції із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ТзОВ «НВО ГЕОГРУП» 2017 року, не відповідає конфігурації земельної ділянки, зазначеної в гержавному акті, виданому на імя ОСОБА_1 .

Згідно до п. 2 висновку на земельній ділянці ОСОБА_3 зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 є зменшення площі її земельної ділянки на 5,4 кв.м. через встановлення огорожі.

24.03.2017 було складено акт прийомки передачі межових знаків на місцевості. Згідно до даного акту межі земельної ділянки площею 0,0536 га збігаються із штучними лінійними спорудами (бетонною огорожею). Дані межові знаки і по даний час знаходяться на місцевості та проходять по зовнішній стороні фундаменту огорожі ОСОБА_3 , що підтверджується фотознімком. Тобто конфігурація земельної ділянки відповідача в 2017 році була перевірена та за відповідними розмірами проведена державна реєстрація речових прав.

На замовлення відповідача було виготовлено висновок № 418 судової експертизи, проведеної судовим експертом Юзвенко Р.В. від 04.03.2020. Згідно п. 2 висновку даної експертизи фактична конфігурація і лінійні проміри земельної ділянки на місцевості, яка належить гр. ОСОБА_3 на праві власності, практично відповідають конфігурації, лінійним промірам земельної ділянки, які значені в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІФ №066420 від 11.07.2005р. кадастровий номер :09:001:0122». Фактична площа на місцевості складає 0.0536 га, що відповідає державному акту.... При проведені геодезичних вимірів встановлено, що фактична площа земельної ділянки на місцевості площею 0,0536 га відповідає площі, зазначеній в Державному акті серії ІФ «166420 від 11.07.2005р.».

Згідно до п.З даного висновку зазначено, що як видно згідно до ситуаційного плану розташування земельної ділянки гр. ОСОБА_3 , має невідповідність площі 0,0003 га земельної ділянки відповідно до кординат точок А-Д (тобто зі сторони АДРЕСА_1 ) в сторону зменшення площі. Зміна межі в сторону зменшення не є порушенням, а крім цього зазначене стосується межі зі сторони проїзджої дороги і не стосується межі Д-Г між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Також зазначив, що згідно примітки до висновку № 418 даного експерта зазначено, що згідно до нормативних документів абсолютні граничні похибки визначення площі земельної ділянки не повинні перевищувати для земельних ділянок 1 кв. м. на площах до 0,10 га.

Підставою для відмови у внесенні відомостей щодо реєстрації нерухомого майна є невідповідність технічної документації, виготовленої в 2017 році ТОВ НВО «Геогруп» на замовлення ОСОБА_1 , раніше виданому державному акту. Саме невідповідність розмірів в технічній докумептаиії та відсутність кадастрового номеру призвели до відмови.

Крім того зазначив, що у відзиві на позов стороною відповідача заявлено про застосування строків позовної давності. В свою чергу позивач не обгрунтував поважності пропуску строків звернення до суду з позовом про визнання недійсним державного акту, виданого ще в 2005 році.

У зв`язку із наведеним просив в задоволенні позову відмовити та стягнути сплачені судові витрати.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою від 11.12.2018 суд відкрив провадження у справі та постановив справу розглядати у загальному позовному провадженні, призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 13.09.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 15.03.2021 суд призначив у справі судову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинив.

10 лютого 2022 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 20.01.2022 № 02/01-Д, у зв`язку з чим суд ухвалою від 14.02.2022 поновив провадження у справі.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Позивач є власником земельної ділянки площею 0,0275 за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна діянка позивачці передана у приватну власність на підставі рішення Надвірнянської міської ради народних депутатів від 30.09.1997 № 327.

02.10.1997 року позивачці виданий Державний Акт серії ІІІ-ІФ № 042491 на право приватної власності на землю, площею 0,0275 га, що розташована по АДРЕСА_1 , для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно вказаних плану та акту визначені зовнішні межі земельної ділянки:

19,40 м від «А» до «Б» стежка, ОСОБА_10 ;

14,00 м від «Б» до «В» ОСОБА_11 ;

21,00 м від ОСОБА_12 ;

13,20 м від «Г» до «А» вул. Головатського.

У травні 2017 року на замовлення позивачки ТОВ «НВП Геогруп» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ведення підсобного сільського господарства ОСОБА_1 (а.с. 21) та Акту виходу комісії по розгляду спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 26.10.2017 (а.с. 20) між сторонами існував спір щодо погодження меж земельної ділянки позивачки під час виготовлення технічної документації.

Рішенням Надвірнянської міської ради від 02.11.2017 № 794-19/2017 погоджено ОСОБА_1 межу користування земельною ділянкою площею 0,0275 га по АДРЕСА_1 без підпису суміжного власника ОСОБА_3 , згідно земельно-кадастрової документації, виготовленої ТОВ «НВП «Геогруп».

13 березня 2018року державним кадастровим реєстратором відділу у Надвірнянському районі та м. Яремчому Головного управління Держгеокадастру в Іван-Франківській області винесено рішення № РВ-018 про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із перетином з ділянкою, кадастровий номер :09:001:0122, площа співпадає на 1,4308% (протокол № ПП-018 від 13.03.2018 проведення перевірки електронного документа).

Земельна ділянка кадастровий № :09:001:0122, з якою відбувається перетин, належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2005 та Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІФ № 066420 від 11.07.2005, виданого на підставі вказаного договору. За вказаним договором відповідачка придбала у ОСОБА_10 частину, площею 0,0536 га земельної ділянки, площа якої 0,1394 га, зазначеної в плані літерами « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кадастровий номер не вказаний, що розташована по АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи наявна технічна документація по складанню державного акту, кадастровий номер :09:001:0122, ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , о була виготовлена у 2005 році.

24 лютого 2009року відповідачка уклала шлюб внаслідок чого змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_5 ».

До матеріалів справи відповідачкою додано Технічну документацію із землеустрою, на підставі якої здійснено реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер: :09:001:0122, що розташована в АДРЕСА_2 , виготовлену у 2017 році за заявою відповідачки.

Відповідачем надано суду Висновок № 418 від 04.09.2020 земельно-технічної експертизи згідно якої фактична конфігурація і лінійні проміри земельної ділянки на місцевості, яка належить ОСОБА_3 на праві власності практично відповідають конфігурації, лінійним промірам земельної ділянки, які зазначені в Державному акті про право власності на земельну ділянку серії ІФ № 066420 від 11.07.2005, кадастровий номер :09:001:0122.

Фактична площа земельної ділянки ОСОБА_3 на місцевості складає 0,0536 га, що відповідає площі зазначеній в Державному акті про право власності на земельну ділянку серії ІФ № 066420 від 11.07.2005, кадастровий номер :09:001:0122, яка становить 0,0536.

Як видно зі складеного ситуаційного плану, розташування земельних ділянок ОСОБА_3 , які знаходяться у її власності, експертами встановлена невідповідність площею 0,0004 га земельної ділянки відповідно до координат точок Державного акту та фактичного користування в сторону збільшення площі поз. 2 по межі В-Г і невідповідність площею 0,0003 га земельної ділянки відповідно до координат точок Державного акту та фактичного користування в сторону зменшення площі поз. 3 по межі.

Відповідно до нормативних документів абсолютні граничні похибки визначення площі земельної ділянки не повинні перевищувати для земельних ділянок площею: до 0,10 га 1 кв.м.

Також на виконання ухвали суду від 15.03.2021 суду наданий висновок експерта № 02/01-Д від 20.01.2022 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 348/2642/18. Згідно вказаного висновку порушення меж (накладення) земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІФ № 066420 від 11.07.2005, яка розташована в АДРЕСА_2 , загальна площа 0,0536 га, кадастровий номер :09:001:0122 має місце на межі земельної ділянки належної ОСОБА_1 , що визначені технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розробленої ТОВ «НВП Геогруп», 2017 р. на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ІФ № 042491від 02.10.1997, яка розташована в АДРЕСА_1 , загальна площа 0,275 га. Площа перетину 0,0001 га (1 кв.м.) з наступними промірами: 0,23; 1,36; 0,63; 7,69; 9,70 м.п.

Фактична конфігурація (межі) земельної ділянки із кадастровим номером :09:001:0122, належної ОСОБА_3 не співпадає з конфігурацією (межами) земельної ділянки, що наявні в правовстановлюючій та технічній документації. Використання зазначеної земельної ділянки ОСОБА_3 зі сторони землекористувача ОСОБА_1 відбувається в сторону зменшення площі земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0122 на (0,0005 га) 5,4 кв.м., через встановлення огорожі. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0122 на місцевості не відокремлена від земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0183, встановити фактичну площу досліджуваної земельної ділянки :09:001:0122) не представляється можливим.

Конфігурація земельної ділянки за кадастровим номером :09:001:___, що відображена в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розробленої ТОВ «Науково-виробниче об`єднання Геогруп», 2017 р. на ім`я ОСОБА_1 та знаходиться в АДРЕСА_1 , не відповідає конфігурації земельної ділянки зазначеній в державному акті, виданому на ім`я ОСОБА_1 , серії ІІІ-ІФ № 042491, виданого 02.10.1997 в частині розмірів та площі.

В судовому засіданні судовий експерт Самулевич В.М. підтримав висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи за №02/01-д від 20.01.2022 та в тому числі роз`яснив, що площа перетину спірних земельних ділянок становить 0,0001га. (1кв.м.), а також що конфігурація земельної ділянки, згідно технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 не відповідає конфігурації земельної ділянки, що відображена в Державному акті серія Ш-ІФ № 042491 від 02.10.1997 в частині розмірів та площі.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Так, відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.

Позивачка, яка отримала у власність земельну ділянку на підставі рішення Надвірнянської міської ради від 30.09.1997, є суміжним землекористувачем з відповідачкою, яка придбала земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2005, що підтверджується Державним Актом серії ІІІ-ІФ № 042491 від 02.10.1997, технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленою ТОВ «НВП «Геогруп» на замовлення позивачки, а також висновком № 02/01-Д від 20.01.2022 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи за ухвалою суду у цій справі.

При цьому суд, оцінюю Технічну документацію із землеустрою щодо реєстрації земельної ділянки кадастровий номер: :09:001:0122, яка належить відповідачці, звертає увагу, що під час її виготовлення у 2017 році не узгоджувалась межа земельної ділянки з позивачкою. Більше того під час виготовлення вказаної технічної документації ПП «Прикарпатський земельний центр» взагалі не визначав позивачку як суміжного землекористувача по межі від літ «Б» до літ «В». Натомість за вказаною межею землекористувачем вказано ОСОБА_13 .

Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно п. 1.13 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною

ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Відповідно до пункту 3.10 розділу III «Закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками» Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція), середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати: у містах Києві, Севастополі, містах - обласних центрах та містах обласного підпорядкування - 0,1 м; в інших містах та селищах - 0,2 м; у селах - 0,3 м; за межами населених пунктів для земельних ділянок площею до 10 га - 0,5 м, а площею 10 га і більше - 2,5 м.

Згідно із пунктом 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Частинами першою-третьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України).

Так з пояснень сторін у справі та висновків експертів слідує, що спір між сторонами щодо межі при фактичному користуванні земельними ділянками відсутній.

За встановленими обставинами справи, між сторонами у справі, які є суміжними землекористувачами, склалася така ситуація, за якої фактичне розташування як земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , так і фактичне розташування земельної ділянки, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , не співпадають з конфігурацією (межами) земельних ділянок, що наявні в правовстановлюючій та технічній документації відповідачки, а також у державному акті, виданому на ім`я позивачки, що підтверджено висновком експерта № 02/01-Д від 20.01.2022.

Тобто, порушення вимог земельного законодавства мають місце у обох сторін у цій справі.

Отже наявність накладення згідно викопіювання з кадастрової карти свідчить про помилки, здійснені при внесені даних у кадастрову карту, що не може бути підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Отже, сторонам у справі потрібно усунути технічні помили, допущених під час визначення меж суміжних земельних ділянок, яке проводилось у різний час, відповідно до порядку, визначеному у пункті 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр». Встановлення (відновлення) меж земельних ділянок потрібно у зв`язку з неможливістю визначення меж, які б відповідали державним актам, можливо, і шляхом зміни площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок обох сторін. При цьому формування нових земельних ділянок не здійснюється, а лише вносяться зміни до відомостей про нові межі земельних ділянок до Державного земельного кадастру.

Таке встановлення (відновлення) може бути здійснено за згодою сторін як за фактичним використанням, такі за межами, які сторони погодять між собою.

Тобто, позивачка у позасудовому порядку має можливість скористатися визначеним у пункті 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» способом відновлення своїх порушених прав, шляхом усунення технічних помилок, і лише у разі, якщо цей спосіб виявиться недієвим, чи згоди щодо визначення конкретних меж земельних ділянок не буде досягнуто, позивачка, чиї права порушені у результаті невідповідності інформації землевпорядної документації фактичним даним щодо площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок, так і даним, визначеним державними актами, що є порушення вимог земельного законодавства, може звернутись до суду за захистом порушених прав.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності сторін можуть бути змінені (узгоджені) їх власниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без формування нових земельних ділянок за належним чином розробленою технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 583/669/15-ц (провадження № 61-756св20), а також у постанові від 19.01.2022 у справі № 449/1165/17.

Крім того, оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі договору купівлі-продажу реєстр. № Д-592 від 27.05.2005 ВСВ № 518787, який є чинним.

Пунктом 2 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Заява також може подаватися особою, якій на підставі рішення Кабінету Міністрів України та відповідного договору було передано у господарське відання об`єкт державної власності, що використовується у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії і транспортування та/або зберігання природного газу, і на замовлення якої була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, у постійне користування зазначеній особі.

Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачки не є в ефективним способом захисту прав позивачки, оскільки не припинить реєстрації земельної ділянки відповідачки з кадастровим номером :09:001:0122 у Державному земельному кадастрі, реєстрація якої здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_14 у 2017 році (а.с. 81-85), тобто після складання оспорюваного акту, а відтак не надасть можливості зареєструвати свою земельну ділянку.

Висновки суду:

За вказаних обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні, у зв`язку з чим в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_14 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянкунеобхідно відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно цієї статті, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

В позовній заяві стороною позивача зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понес і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який становить 14000 грн., та заявлено про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, представником відповідача-адвокатом Семківим М.Н. надано суду розрахунок судових витрат від 12.06.2023, та квитанцію про оплату наданих послуг № 018 від 12.06.2023 на суму 14000 грн. (Т. 2, а.с. 10, 11).

З розрахунок судових витрат від 12.06.2023 вбачається, що відповідачем ОСОБА_14 понесено наступні витрати: складання відзиву на позов 1500 грн.; участь адвоката в судовому засіданні 11000 грн. (11 засідань по 1000 грн. за одне засідання); підготовка письмового виступу в дебатах 1000 грн.; підготовка заяви для експертів про проведення експертизи в м. Чернівці 500 грн.; витрати на проведення експертизи по справі м.Чернівці 11016,10 грн. Всього судові витрати складають 25016,10 грн., з яких витрати на правову допомогу 14000 грн., витрати на проведення експертизи 11016 грн.

Відповідачем ОСОБА_3 здійснено перерахування коштів адвокату Семківу М.Н. за надання юридичних послуг в сумі 14000 грн., що підтвердується відповідним платіжним дорученням. Також відповідачем ОСОБА_3 здійснено оплату за проведення експертизи в сумі 11016,10 грн.

Таким чином суд вважає, що доводи представника відповідача щодо співмірності судових витрат є обґрунтованими та доведеними.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.ст. 133, 137, 139, 141 ЦПК України, у зв`язу з відмовою позивачу в позові, суд вважає за необхідне компенсувати понесені відповідачем та документально підтверджені судові витрати шляхом їх стягнення з позивача, а саме: витрати на правничу допомогу в сумі 14000 грн., та витрати за проведення земельно-технічної експертизи в сумі 11016,16 грн., а всього 25016,10 грн.

Також необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 25016 грн. 01 коп. (двадцять п`ять тисяч шістнадцять гривень одну копійку) сплачених судових витрат..

На підставі викладеного, ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 79-1, 90, 152, 158, 198 ЗК України, ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», п. 1.13 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», п. 3.10 розд. III «Закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками» Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, п.п. 2, 4 розд. VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», керуючись ст.ст. 4, 5, 15, 19, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_14 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23.06.2023 року.

Суддя Міськевич О.Я.