Справа № 305/358/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д.,Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" Дорош І.І. на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2020 року, головуюча суддя Марусяк М.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просили стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованість на загальну суму 1 366 284,67 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 20 494,27 гривень.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"Дорош І.І. подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 618, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 300000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,0% на рік з кінцевим терміном повернення до 14 квітня 2017 року та зобов`язувалася кожного місяця надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) згідно графіку в рахунок погашення кредиту та відсотків по його користуванню.

У зв`язку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, ПАТ "АК Промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рахів" звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 364780,63 гривень.

Рішенням Рахівського районного суду від 27.10.2010 в справі № 2-465/10 за позовом АКПІБ в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рахів Закарпатської області" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» - 364780,63 грн. (триста шістдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят гривень 63 копійки) заборгованості за кредитним договором та 1820 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять гривень) судових витрат. Рішення набуло законної сили 09.11.2010.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №618 від 15.04.2008.

Таким чином відбулась заміна кредитора у даному зобов`язанні.

Статтею 625 ЦК України поширюється на грошове зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду (правовий висновок, викладений у Постанові ВСУ від 02.03.2016 р. у справі № 6-2491цс15).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду лише за наявності прямої вказівки про це в законі.

В даних правовідносинах цивільне законодавство не пов`язує виникнення у позичальника зобов`язання з повернення кредиту в розумінні ч.5 ст.11 ЦК України, саме з набранням законної сили рішенням суду по справі № 2-465/10 від 27.10.2010 про дострокове стягнення кредиту, яке не породжує, а лише підтверджує наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин та прострочення зобов`язання позичальником з визначенням розміру простроченого зобов`язання (заборгованості) на певну дату.

В даній справі зобов`язальні правовідносини між сторонами виникли на підставі кредитного договору № 618 від 15.04.2008 та існували до прийняття судом рішення.

Так, згідно кредитного договору відповідач отримав 300 000 грн. строком до 14.04.2017 із зобов`язанням (п.2.4) погашати основну суму кредиту згідно графіку (додаток № 1 до цього договору) по 2 777,77 грн., щомісяця, станом на дату відповідного місяця.

У зв`язку з порушення зобов`язання рішенням суду з відповідача стягнуто заборгованість станом на 01.02.2010, по основній сумі кредиту 297222 грн., з яких 269444,42 грн. - борг за кредитом, 27777,58 грн. - прострочений кредит.

Однак, виходячи з встановленого договором строку кредитування (108 місяців), суми щомісячного погашення кредиту 2777,77 грн. згідно графіку, здійснення відповідачем 1 (одного) щомісячного платежу в погашення кредиту, сума простроченого договірного зобов`язання становить 297222,23 грн. (300000 2777,77).

Оскільки зобов`язальні правовідносини між сторонами виникли на підставі кредитного договору, тому обчислення 28% слід проводити від суми простроченого зобов`язання, яким є не сплата 297222,23 грн., моментом виникнення якого згідно графіку є несплата чергового платежу (13.06.2008 р.), а не дата прийняття судового рішення, яким стягнуто 297222 грн. основного суми кредиту.

А тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що за відсутності прямої вказівки закону внаслідок прийняття судом рішення про стягнення з позичальника заборгованості зобов`язальні правовідносини між сторонами не виникли і стягнута судом заборгованість не є грошовим зобов`язанням в розумінні ст.ст. 524, 533, 625 ЦК України, тому вимога про стягнення 28% річних від суми тіла кредиту за рішенням суду на підставі ч.2 ст.625 ЦК України суперечить закону та не підлягає задоволенню.

Стягнута судовим рішенням сума основного боргу, про стягнення 28% річних на яку заявлено вимогу, та сума простроченого зобов`язання згідно договору є відмінними, при цьому суд не має права виходити з межі позовних вимог та розглядає справу в межах тих вимог, які заявлені позивач.

Вимога про стягнення інфляційних втрат на суму тіла кредиту за рішенням суду на підставі ч 2 ст.625 ЦК суперечить закону та не підлягала задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, сплата боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення як міра відповідальності передбачена у разі прострочення грошового зобов`язання, яким рішення суду не є в розумінні закону, що мотивовано вище.

Заявлена до стягнення сума інфляційних втрат обчислена від суми заборгованості, стягнутої за рішенням суду, а не суми простроченого зобов`язання згідно договору, які відмінними.

Щодо вимоги про стягнення відсотків за кредитом на рівні облікової ставки НБУ слід зазначити наступне.

За кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Порядок сплати процентів визначається кредитним договором (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що в даних правовідносинах умовами п.2.2 кредитного договору передбачено сплату 18% річних за користування кредитом.

Доказів того, що умови договору про встановлення розміру процентів за кредитом змінювалися або визнавалися недійсними судом позивачем не надано.

Оскільки договором передбачено розмір відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення відсотків за кредитом на рівні облікової ставки НБУ є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у зв`язку з простроченням позичальником зобов`язань рішенням суду з відповідача достроково повністю стягнуто кредит.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У постанові Верховного суду України у справі № 369/10811/13-ц від 20.06.2018 суд зробив наступні висновки. Припинення обов`язку позичальника з подальшої оплати щомісячних платежів з погашення кредиту після прийняття судом рішення про дострокове стягнення кредиту зумовлює припинення права кредитора на продовження нарахування і стягнення відсотків за кредитом, який вже стягнутий судом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду №14-10цс18 від 21.03.2018 р., №545/2544/16-ц від 11.07.2018 р., №310/11534/13-ц від 04.07.2018.

Виходячи з приписів вищенаведених норм права та правових висновків правомірно дійти висновку, що після дострокового стягнення кредиту за рішенням суду, яке набуло законної сили, вимога про стягнення відсотків за користування кредитом на рівні облікової ставки НБУ та у будь-якому іншому розмірі є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Оскільки, після дострокового стягнення кредиту є безпідставною вимога про стягнення відсотків за користування кредитом у договірному розмірі чи на рівні облікової ставки НБУ, є і безпідставною вимога про стягнення 28 % на суму відсотків за кредитом на підставі ст.625 Оскільки після дострокового стягнення кредиту є безпідставною вимога про стягнення відсотків за користування кредитом у договірному розмірі чи на рівні облікової ставки НБУ, є безпідставною вимога про стягнення 28 % на суму відсотків за кредитом на підставі ст.625 ЦК України.

Також варто зазначити, що відповідач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рахівська державна нотаріальна контора повідомила, що за померлою ОСОБА_1 спадкова справа не заведена.

Відповідно до довідки Великобичківської селищної ради № 433 від 09.03.2023 року повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але до дня смерті, фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 одна.

Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив докази, яким дав правильну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"Дорош І.І. залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 17 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді