Справа №345/1683/23
Провадження № 2/345/577/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2023 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гапоненко Р.В.

секретаря Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем 30.05.2007 зареєструвала шлюб. Від шлюбу в них народилось троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 17.06.2020 шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.05.2020 р. вирішено: стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання трьох дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600,00 гривень щомісячно на кожну дитину.

Позивачка зазначає, що станом на сьогоднішній день, враховуючи розмір споживчих цін та товари першої необхідності, неймовірне збільшення вартості життя, зумовлено війною, 1600 грн. на утримання однієї дитини в підлітковому віці є недостатніми коштами, оскільки дана сума не надає можливості забезпечити навіть елементарні життєві потреби дітей. Сума стягуваних аліментів на утримання дітей є недостатньою, коштів на утримання дітей не вистачає, а відповідач, при цьому, аліментів належним чином не сплачує, а тому її матеріальне становище ускладнилося, і вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї.

На підставі наведеного позивачка просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач подав до суду відзив. У відзиві зазначив, що він проживає із своєю мамою, яка є інвалідом ІІІ групи. Його доходи є нерегулярними та мінливими, оскільки постійного місця роботи в його не має, підробляє тимчасовими заробітками по місцю свого проживання. На даний час він перебуває на обліку як безробітний в Калуській філії Івано-Франківського ОЦЗ з 15.02.2023 по даний час. Жодного майна чи транспортного засобу в нього не має. Позивачка жодним чином не вказала, що саме змінилось за цей період (покращення його матеріального становища), не довела жодними належними та допустимими доказами можливість сплачувати ним аліментів у заявленому розмірі. У зв`язку із воєнним станом в Україні, він не може поїхати на сезонні роботи за межі України, підприємницькою діяльністю він не займається. Розмір аліментів у розмірі по 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, є необґрунтовано завеликий. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивачки подав відповідь на відзив. У відповіді зазначив, що мінливий, нерегулярний дохід відповідача, а також відсутність доходу не може бути підставою для несплати аліментів у належному розмірі. Відповідач впродовж грудня 2021-січня 2023 був працевлаштований, отримував регулярний, значний дохід, однак не вчиняв самостійних дій щодо сплати аліментів, погашення існуючої заборгованості. Щодо тверджень про неможливість виїзду за кордон на сезонні роботи, то слід зазначити, що відповідач як багатодітний батько має можливість щодо вчинення дій для отримання дозвільних документів на виїзд за кордон. Оскільки весь тягар утримання та забезпечення трьох дітей лежить на позивачці, вона змушена була виїхати за кордон на роботу та на сьогодні працює на декількох роботах, щоб дати дітям нормальне життя, освіту. Також зазначив, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів, це безумовне право, визначене законом саме в інтересах дітей. Просив позов задовольнити.

Відповідачем також було подано заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що з 2016 по сьогоднішній день він ніде не працює, що стверджується його копією трудової книжки. Також транспортних засобів у нього не має. Щодо виїзду за кордон, то йому заборонено даний виїзд, оскільки державним виконавцем винесено постанову про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. Також вказав. Що у нього на утриманні є ще одна дитина від іншого шлюбу, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання якого, згідно постанови ДВС від 02.06.2023 він має сплачувати аліменти в сумі 2000 грн. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представником позивачки також подано пояснення на заперечення на відповідь, в яких вказав, що відповідач отримував дохід у військовій частині НОМЕР_1 . НОМЕР_2 та відповідно мав змогу сплачувати аліменти, однак цього не робив, кошти були стягнути в примусовому порядку. Щодо виїзду за кордон, то відповідно обмеження виїзду були вжиті виконавцем саме з огляду на бездіяльність самого відповідача щодо виконання власних зобов`язань по сплаті аліментів. Станом на сьогодні відсутні обставини, які би унеможливлювали для відповідача сплату такого розміру аліментів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2020 розірвано (а.с.10-12). Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4.5,6).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.05.2020 р. вирішено: стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання трьох дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600,00 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с.7-9).

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, збільшити або збільшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При цьому, Суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обов`язком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обов`язку.

Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобов`язані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на даний час неповнолітні діти перебувають на вихованні та утриманні позивачки. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька.

Позивачем пред`явлено вимогу про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 4000,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, розмір аліментів, які сплачує відповідач у 1600,00 грн., є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дітей, у зв`язку із, погіршення матеріального становища матері (отримувача аліментів), збільшення витрат, пов`язаних із змінами цін, витрат на повсякденні та необхідні продукти харчування, а також і на підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дітей.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у 2020 році змінилися відповідні обставини (вік дітей, рівень їх потреб, економічна ситуація в державі тощо), як і змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Крім того, як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

За вказаний період часу з 2020 року неповнолітні діти виросли, змінилися їхні потреби в розвитку, харчуванні, побуті.

Крім того, згідно економічних показників в Україні з 2020 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги.

Посилання відповідача на наявність у нього дитини від другого шлюбу, як на підставу для відмови у позові, судом не приймається, оскільки це не вважається обставиною зміни сімейного статусу, яка виникла після ухвалення рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.05.2020. Окрім того всі діти відповідача, незалежно від черговості його шлюбу, є рівноправними, як і однаковим є обов`язок батька щодо їх утримання. Крім того чинним законодавством обов`язок утримання дитини лежить на її батьках.

Суд акцентує, що батьки (як батько, так і мати; незалежно від того, з ким проживає дитина) зобов`язані турбуватися про фізичне здоров`я дитини, вживати всіх необхідних заходів для лікування дитини у випадку її захворювання, а батьківська легковажність чи недбалість у цьому питанні може бути підставою притягнення їх до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Відтак, докази, які б спростовували вищезазначений висновок суду щодо збільшення розміру аліментів до 3000,00 грн., або докази неможливості відповідача оплачувати аліменти у такому розмірі в матеріалах справи відсутні, а судом таких обставин не встановлено.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд першочергово виходить з інтересів дітей, права дітей на утримання з боку батька.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні;

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про доцільність стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей, аліменти в розмірі по 3 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з часу набрання даним рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн. з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, ст.ст.180, 182, 184, 191, 192, 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на утримання дітей: синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнення аліментів в зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішення законної сили.

Виконавчий лист по справі №345/1215/20 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відкликати.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого 1073,60 грн. судового збору в користь Державної судової адміністрації України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: