ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Харкова від 26 травня 2021 року, постановлене суддею Божко В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського державного вищого училища культури №1 про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10.09.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 21.08.2016 за контрактом прийнятий на роботу до Харківського державного вищого училища культури №1 на посаду вчителя зі спорту відділення полу. Контрактом передбачено строк дії договору із 27.08.2016 по 27.08.2017, який було продовжено до 27.08.2020.

Наказом роботодавця №46-К від 16.03.2020 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неетичну та неспортивну поведінку на чемпіонату України (Вища ліга) у м.Дніпрі. Позивач вважає оскаржуваний наказ незаконним, оскільки у ньому не зазначено за який дисциплінарний проступок накладено стягнення та коли цей проступок вчинено, тому не можливо перевірити додержання передбачених ст.148 КЗпП України строків застосування дисциплінарного стягнення. У діях роботодавця вбачає формальний підхід через недоведеність складу дисциплінарного проступку у діях або бездіяльності позивача, зокрема, вини, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням трудових обов`язків і шкідливими наслідками, а тому просить такий наказ скасувати, як незаконний.

У подальшому, наказом роботодавця від 27.08.2020 «Про припинення трудового договору (контракту)» позивача звільнено на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Вважає своє звільнення з посади незаконним, оскільки на підставі статті 391 КЗпП України, у зв`язку із переукладенням контракту, трудові відносини між ним та відповідачем набули статусу безстрокових.

Із підстав викладеного, просить поновити його на посаді відповідно до спеціальності, кваліфікації та посади та стягнувши із роботодавця на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 27.08.2020 по 10.09.2020,із відрахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Розмір моральної шкоди обґрунтовує понесеними ним моральними стражданнями, виникнення та тривалість неприємних тяжких почуттів, за яких він переживає емоційний дискомфорт та стрес, відчуття глибокої образи, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26.05.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківського державного вищого училища культури №1 про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовлено за недоведеністю.

Позивач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначає, що згідно рішення Конституційного суду України від 09.07.1998 №12-рп/98 визначення сфери застосування контракту є прерогативою Верховної Ради України та впроваджується на підставі закону. Тоді як Закон України «Про загальну середню освіту» не передбачає обов`язкового запровадження для педагогічних працівників контрактної форми трудового договору.

Вважає, що оскільки укладений із ним, позивачем, трудовий контракт неодноразово продовжувався та перекладався, у відповідно до вимог ч.1 ст.23, ч.2 ст.39-1 КЗпП України, трудовий договір, укладений із позивачем, вважається укладеним на невизначений строк, а його звільнення незаконним.

Заперечує висновки суду першої інстанції щодо вмотивованості оскаржуваного наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не містить суті одноразового грубого порушення трудових обов`язків.

Посилаючись на положення ст.237-1 КЗпП України вважає наявними підстави для відшкодування спричиненої йому відповідачем моральної шкоди, що суд першої інстанції залишив поза увагою та не надав оцінки конкретним обставинам справи: його бездоганної роботи упродовж тривалого часу, характер порушеного права, погіршення стану його здоров`я, істотність вимушених змін у житті.

Вважає оскаржуване рішення постановленим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не надавши оцінку розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.09.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 26.05.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.09.2021.

11.10.2021 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив відповідача, який змінив найменування на харківський фаховий коледж спорту, на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27.01.2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з контрактом №б/н від 27.08.2016 ОСОБА_1 працював на посаді вчителя зі спорту відділення водного полу Харківського державного вищого училища фізичної культури №1, строком із 27.08.2016 по 27.08.2017.

Відповідно до пункту 3.12 контракту на період його чинності педагогічний працівник зобов`язаний забезпечити виконання правил внутрішнього трудового розпорядку, наказів і розпоряджень директора та Статуту училища.

Пунктом 6.2.1 контракту визначено, що підставою для його розірвання є закінчення строку його дії. При цьому, керівник училища і працівник повинні за угодою сторін визначитись у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін./а.с.8-9/.

Відповідно до п.10.8 Статуту ХДВУФК №1, педагогічні працівники зобов`язані: сприяти розвитку інтересів, нахилів та здібностей дітей, а також збереженню їх здоров`я, здійснювати пропаганду здорового способу життя; наставлянням і особистим прикладом утверджувати повагу до державної символіки, принципів загальнолюдської моралі; дотримуватися педагогічної етики, моралі, поважати гідність учнів; захищати учнів від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, запобігати вживанню ними алкоголю, наркотиків, тютюну, іншим шкідливим звичкам; виконувати накази чи розпорядження керівників навчального закладу, органів управління освітою.

27.08.2017 між Харківським державним вищим училищем фізичної культури №1 та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до контракту від 27.08.2016, якою термін дії контракту продовжено до 27.08.2018./а.с.11/Додатковою угодою від 27.08.2019 строк дії контракту від 27.08.2016 продовжено до 27.08.2020./а.с.12/

Згоду на укладення строкового трудового договору позивач надав у заяві про прийняття на роботу від 03.01.2012, що також відображено у наказі про прийняття на роботу від 03.01.2012 № 03-к.Крім того, свою волю на продовження працювати за контрактом позивач надавав у власноруч написаних заявах на продовження строку контракту, а саме у заяві від 24.05.2019 та у заяві від 27.08.2020./а.с.62-65/

Наказом директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 від 16.03.2020 №46-К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», ОСОБА_1 , вчителю зі спорту відділення водного полу,оголошено догану за порушення наказу від 26.02.2020 №57-с «Про відрядження учнів та студента відділення водного полу ХДВУФК №1» та за неетичну, неспортивну поведінку на Чемпіонаті України (Вища ліга) у м.Дніпрі./а.с.13/

Підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності стали: наказ ХДВУФК №1 від 26.02.2020 №57-с «Про відрядження учнів та студента відділення водного поло ХДВУФК №1»; лист ВГО «Федерація водного поло України» від 06.03.2020 №37/М; пояснювальні записки вчителів зі спорту ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.13/

Згідно листа Федерації водного поло України №37/М від 06.03.2020 адресованого директору Харківського державного вищого училища фізичної культури №1, під час проведення ІІ туру відкритого чемпіонату України (Вища ліга») серед чоловіків та юніорів2002 р.н. у м.Дніпрі, стався прикрий інцидент за участю вчителя ОСОБА_1 . Під час гри між збірною команди Харківської області та ДНУ-Дніпро - Збірною Дніпропетровської області ОСОБА_1 поводився неадекватно, а саме нецензурно лаявся, кидався на суддів гри, провокував бійку./а.с.36/

Згідно доповідної записки судді національної категорії з водного поло ОСОБА_3 від 13.03.2020 ОСОБА_1 неодноразово порушував спортивний режим протягом змагань, нецензурно лаявся в бік суддів та вболівальників./а.с.37/

Аналогічні відомості також зазначені в листі Громадської організації «Харківська обласна федерація водного поло» від 10.03.2020 №18./а.с.38/

ОСОБА_1 у доповідній записці на ім`я директора ХДВУФК №1 повідомив, що із 26.02. по 01.03.2020 у м.Дніпрі проходив ІІ тур чемпіонату України (вищої ліги) та юніорів2003 р.н. Зазначив, що у грі з командою судді судили упереджено до його команди, засуджували спортсменів його команди, порушували суддівську етику. У ОСОБА_1 не витримали нерви і він у грубій формі їм розповів все, що думає про їх роботу. Визнав вину, що не повідомив керівництво про від`їзд./а.с.114-115/

Адміністрація Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 попередило ОСОБА_1 про те, що термін дії його контракту закінчується 27.08.2020 і відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України з 28.09.20200 трудові відносини будуть припинені у зв`язку із закінченням строку дії контракту./а.с.10/

27.08.2020 до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис №19 про звільнення у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору п.2 ст.36 КЗпП України, наказ №68-К від 13.08.2020./а.с.84-88/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову в частині визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, районний суд виходив із того, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, а ХДВУФК №1 законно, з дотриманням норм трудового законодавства притягнуло його до дисциплінарної відповідальності.

Установивши погодження працівником контрактної форми трудового договору, а також строку його дії та підстави припинення, суд визнав, що дії відповідача, який після закінчення строку дії контракту прийняв рішення його не продовжувати із працівником, відповідають вимогам трудового законодавства та мають наслідком законне припинення трудових відносин.

Обставини переукладення контракту, а також посилання позивача на неможливість укладення із педагогічним працівником контрактної форми трудового договору, суд відхилив, пославшись на позицію Верховного Суду у справах №202/5741/18 від 16.11.2020 та від 23.09.2020 у справі № 937/7998/19-ц, за змістом якої законодавством не передбачено заборони запровадження для педагогічних працівників контрактної форми трудового договору.

Враховуючи, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача є законним та обґрунтованим суд дійшов висновку про відсутність підстав стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Апеляційний суд із такими висновками районного суду погоджується, оскільки вони відповідають повно та об`єктивно встановленим фактичним обставинам справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Главою X «Трудова дисципліна» КЗпП України регламентовані загальні обов`язки працівника та власника або уповноваженого ним органу, визначено основи забезпечення дисципліни праці, порядок застосування заохочень та стягнень за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів (постанова Верховного Суду від 18.01.2021 у справі №334/2839/17).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій у справі №552/6725/19 від 04.02.2021 при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника, тощо.

При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Крім цього при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Відтак, керівник установи або уповноважений ним орган має право вимагати від працівника виконання лише тих трудових обов`язків, які обумовлені між ними і застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності встановленої особи працівника, яка порушила трудові обов`язки, її вини, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Згідно статті 149КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Із огляду на викладені норми права та встановлені фактичні обставини, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо підставності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 16.03.2020 №46-К. Такий наказ прийнятий роботодавцем у відповідності до норм КЗпП України, містить особу порушника ОСОБА_1 , підстави притягнення до відповідальності: порушення наказу від 26.02.2020 №57-с «Про відрядження учнів та студента відділення водного полу ХДВУФК №1»; неетична та неспортивна поведінка на Чемпіонаті України (Вища ліга») у м.Дніпрі зафіксована у листі ВГО «Федерації водного полу України» від 06.03.2020 №37/М. Передувало застосуванню заходу дисциплінарного стягнення відібрання пояснень у працівника, який у вигляді доповідної на ім`я директора навчального закладу визнав викладені обставини, пояснивши свою поведінку діями суддів змагань, які упереджено судили його команду.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують та є спробую уникнути відповідальності за порушення ним вимог Посадової інструкції учителя (викладача) зі спорту, п.3.12. контракту, п.10.8 Статуту ХДВУФК №1, ст.62 Закону «Про фахову передвищу освіту» та ч.2 ст.54 Закону «Про освіту», якими позивач повинен був керуватися у своїй діяльності.

Таким чином основні вимоги щодо форми наказу відповідачем дотримані, відтак, доводи апеляційної скарги позивача щодо невідповідності форми наказу вимогам трудового законодавства не заслуговують на увагу, а оскаржувана позивачем догана оголошена із дотриманням вимог статей 139, 147-149 КЗпП України.

Стосовно поновлення на роботі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За змістом підпункту другого статті 23 КЗпП України строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події або виконанням певного обсягу робіт. Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений.

Відповідно до підпункту 6.2.1. контракту від 27.08.2016 однією із підстав його припинення є закінчення строку дії. Такий пункт містить застереження, що контракт не може «переходити» в договір на невизначений строк відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, коли кожна із сторін не поставила питання про його припинення.

Переукладання строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під пункт 2 частини першої статті 23 КЗпП України, не передбачає набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

Згідно з частиною другою статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що укладення контракту на певний строк, з урахуванням частини третьої статті 21 КЗпП України, регулюється пунктом 2 частини першої статті 23 КЗпП України, що виключає при переукладанні контракту чи продовженні строку його дії застосування частини другої статті 39-1 КЗпП України та узгоджується з висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 274/6853/18.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, а посилання на рішення Конституційного суду України від 09.07.1998 №12-рп/98 та положення Закону України «Про загальну середню освіту» у цій справі застосуванню не підлягають, оскільки відсутність вимог закону щодо обов`язкового запровадження для педагогічних працівників контрактної форми трудового договору має значення до його укладення або оскарження його укладення, а не після припинення дії по закінченню строку.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо підставності стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від первинних, а тому районний суд, дійшовши висновку про законність дій роботодавця, обґрунтовано відмовив у їх стягненні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.06.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов