Справа № 299/1255/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання:Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Левко Т.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності військової частини протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності військової частини протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач разом з членами своєї сім`ї перебувають на квартирному обліку житлової комісії військової частини НОМЕР_1 . Підійшла черга позивача на отримання ним житла, однак у військової частини не має вільного житла. Позивач та члени його сім`ї виявили бажання та звернулися за грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, як такі, яким настала черга на виплату грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, однак, йому та членам його сім`ї було в цьому відмовлено. Як на підставу задоволення позову посилався на положення Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджену наказом Міністерства оборони України від 21.07.2018 року № 380, Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728.

З врахуванням наведеного позивач просив суд:

- визнати його, ОСОБА_1 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н. - дружину, ОСОБА_3 у, 2002 р.н. - дочку, ОСОБА_4 , 2012 р.н. - сина, особами, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення їх грошовою компенсацією замість належного їм для отримання постійного житла та такими, що мають право на виплату їм грошової компенсації замість належного їм для отримання постійного житла;

- зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , у разі надходження для розподілу між військовослужбовцями та військовослужбовцями запасу (у відставці), які перебувають на квартирному обліку при військових частинах (установах) Виноградівського гарнізону, лімітів коштів на виплату грошової компенсації, замість належного військовослужбовцям, військовослужбовцям запасу (у відставці) та членам їх сімей, для отримання постійного житла, прийняти рішення про виплату грошової компенсації замість постійного житла громадянам: ОСОБА_1 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н. - дружині, ОСОБА_3 , 2002 р.н. - дочці, ОСОБА_4 , 2012 р.н. - сину, та оформити, підписати встановлені чинним законодавством та порядком (постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380) всі відповідні документи (в тому числі: Додатки 24, 25 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380);

- зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , встановленим законодавством порядком, направити всі, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, документи, для виплати грошової компенсації замість постійного житла громадянам: ОСОБА_1 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н. - дружині, ОСОБА_3 , 2002 р.н. - дочці, ОСОБА_4 , 2012 р.н. - сину, на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н. - дружину, ОСОБА_3 , 2002 р.н. - дочку, ОСОБА_4 , 2012 р.н. - сина, особами, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення їх грошовою компенсацією замість належного їм для отримання постійного житла та такими, що мають право на виплату їм грошової компенсації замість належного їм для отримання постійного житла.

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , у разі надходження для розподілу між військовослужбовцями та військовослужбовцями запасу (у відставці), які перебувають на квартирному обліку при військових частинах (установах) Виноградівського гарнізону, лімітів коштів на виплату грошової компенсації, замість належного військовослужбовцям, військовослужбовцям запасу (у відставці) та членам їх сімей, для отримання постійного житла, прийняти рішення про виплату грошової компенсації замість постійного житла громадянам: ОСОБА_1 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н. - дружині, ОСОБА_3 , 2002 р.н. - дочці, ОСОБА_4 , 2012 р.н. - сину, та оформити, підписати встановлені чинним законодавством та порядком (постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380) всі відповідні документи (в тому числі: Додатки 24, 25 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380).

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , встановленим законодавством порядком, направити всі, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, документи, для виплати грошової компенсації замість постійного житла громадянам: ОСОБА_1 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н. - дружині, ОСОБА_3 , 2002 р.н. - дочці, ОСОБА_4 , 2012 р.н. - сину, на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України.

Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилається на те, що підсудність справи про визнання права на отримання грошової компенсації і зобов`язав вчинити певні дії належить адміністративному, а не цивільного суду.

Крім того, судом не було залучено до участі в справі безпосереднього розпорядника коштів Міністерство оборони України і створеного ним для цього органу планування, будівництва та розподілу житлового фонду у військах, а саме, житлового відділу Цетрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення.

Командування Сил логістики Збройних Сил України, так як військова частина НОМЕР_1 не являється розпорядником коштів, а житлова комісія військової частини може лише контролювати право на черговість отримання квартир та виконує вказівки КЕВ (комунально-експлуатаційного відділу у м.Мукачеві, який і має бути стороною в процесі та МОУ), діє працюючи безоплатно і практично на громадських засадах, на основі наказу командира військової частини НОМЕР_1 , як це передбачено Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380.

Також судом було порушено норми матеріального права, а саме, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09,2015 року "Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення" передбачено, що дія цього Порядку поширюється лише на:

1. Військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;

2. Осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;

3. Сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;

4. Сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

У даному ж випадку судом першої інстанції не було прийнято до уваги доводи відповідача про те, що відповідно до послужного списку військовослужбовця запасу ОСОБА_1 , який звільнився з військової служби за Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 184 від 26.07.2006 року, за пунктом 85 підпункт "а" (у зв`язку з закінченням терміну контракту) та вислуги 20 і більше років не має, як і інших вказаних підстав для отримання такої виплати а отже, згідно з вказаною Постановою дія цього Порядку щодо такої грошової компенсації на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї, не поширюється.

ОСОБА_1 та його представник в особі адвоката Рижикова В.Г. повторно не з`явились у судове засідання та не повідомили суд про причини неявки та їх поважність.

Згідно пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до Довідки Укрпошти до рекомендованого повідомлення за №721, поштове відправлення з судовою повісткою про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, повернуто 22.02.2023 по причині відсутності адресата за вказаною адресою.

Довідкою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2023 стверджується, що SMS-повідомлення доставлено адвокату Рижикову В.Г. на мобільний номер телефону: НОМЕР_3 , а.с. 136. Також довідкою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2023 стверджується, що повістка про виклик у суд надіслана в електронному вигляді одержувачу Рижикову В.Г. на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а.с. 137.

За змістом ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

А відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей апеляційного процесу, та зважуючи на те що сторони надали усі докази, які вважали за потрібне надати суду, тож такі у їх сукупності дозволяють суду вирішити заявлені позовні вимоги. Наведене на думку колегії суддів з приводу розгляду справи за відсутності позивача не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

А звідси, колегія суддів вважає що згідно приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка ОСОБА_1 та його представник в особі адвоката Рижикова В.Г., не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України та звільнений з військової служби за Наказом командира військової частини НОМЕР_4 № 184 від 26.07.2006, за пунктом 85 підпункт "а" - у зв`язку з закінченням терміну контракту.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.07.2020 визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_4 №16/7 від 22 листопада 2007 року про тимчасове зняття з квартирного обліку військовослужбовця запасу ОСОБА_1 .

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити сержанта запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї - 4 (чотири) особи (він - ОСОБА_1 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1980 р.н. - дружина, ОСОБА_3 , 2002 р.н. - дочка, ОСОБА_4 , 2012 р.н. - син) на квартирному обліку житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , зі збереженням часу перебування на обліку з моменту зарахування на квартирний облік - з 06.07.2005. Рішення суду набуло законної сили .

Відповідно до Витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2020 №14/20 та Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 05.11.2020 №384 про затвердження даного протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , рішення суду виконано та поновлено ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку.

Оскільки, підійшла черга позивача на отримання ним житла і у військової частини вільного житла немає, позивач та члени його сім`ї звернулися до відповідача за грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, як такі, яким настала черга на виплату грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, однак, отримали відмову, що стверджується рапортом провідного спеціаліста відділу ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач, як військовослужбовець та члени його сім`ї мають право на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення, а відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у наданні такої компенсації.

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

У порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Згідно з пунктом 2 Порядку про визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 (далі - Порядку), дія цього Порядку поширюється на: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей; осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей; сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

Військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла (пункт 3 Порядку).

За змістом частини першої статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом. А згідно зі статтею 48-1 вказаного кодексу порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

У спірних правовідносинах відповідач у межах та в порядку, встановленому законом, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу, визначеного Законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Крім того, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу проходження публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України). А за змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України військова служба належить до служби публічної.

У справі, яка переглядається, позивач, мотивуючи позов положеннями Конституції України та Порядку, оскаржив відмову у призначенні йому, як військовослужбовцю грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Така гарантія соціального захисту як вказана компенсація є однією з передбачених зазначеним законом пільг для осіб, які проходили військову, тобто публічну службу.

Таким чином, спір між сторонами є публічно-правовим, і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Подібні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20).

Проте наведене залишилося поза увагою суду першої інстанцій, який належним чином не дослідив питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушили норми процесуального права.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина друга статті 377 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення - скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку із розглядом справи з порушенням юрисдикції.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суд, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись статтями 367, 374, 377, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2021 року, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Роз`яснити позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної ухвали звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді :