Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 936/433/23

Провадження № 2/936/67/2023

24.05.2023 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі

головуючого - судді Павлюк С.С.

з участю секретаря с/з Івановій Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Повідайчик Олег Іванович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

представник позивача звернувся в суд із позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстровані, але з 2021 року не проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не ведуть з позивачкою спільного господарства та не є членами її сім?ї. Відповідачі добровільно знятись з реєстрації та зареєструвати себе за фактичним місем проживання не бажають. Наявність відповідачів, які зареєстровані в житловому будинку, що належить позивачу на праві власності створює для неї незручності.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю та просить такий задовольнити.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення судової повістки та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відзив на позов відповідачами не подано. Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №313551328.

Як вбачається із акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.03.2023 встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 1975 р.н. в житлового будинку АДРЕСА_1 , не проживає з 19.07.2017.

Таким чином судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживаєють у житловому будинку АДРЕСА_1 з 2021 року по теперішній час.

Оскільки відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку житлового будинку, власниками якого вони не є та щодо якого не мають права користування, то такими діями створюються перешкоди позивачу у користуванні її власністю.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст.ст.317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 16.11.2016 по справі № 6-709цс16 згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Частиною 2 ст.386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст.72 ЖК Української PCP визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації більше року, не проживають понад встановлені строки в житловому приміщенні, перешкоджають позивачу у здійсненні її законних прав, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житлоим будинком АДРЕСА_1 .

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Судом не здобуто жодних доказів того, що відповідачі з поважних причин відсутні за місцем своєї реєстрації понад один рік.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем та її представником не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 200, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - житлоим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 );

представник позивача: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя Павлюк С.С.