Справа № 308/333/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури Ломакіна-Невідома О.на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 січня 2022 року у справі № 308/333/21 (Головуючий: Деметрадзе Т.Р.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2000 року Ужгородська окружна прокуратура звернулася до суду із позовом в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, мотивуючи тим, що прокуратурою вивчено наявність підстав для представництва інтересів держави, так як рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2019 року залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції, скасовано п. 6.9 рішення 5-ої сесії 5-го скликання Ужгородської міської ради від 17 вересня 2010 року за № 1582, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на підготовку проекту відведення земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі АДРЕСА_1 , поз. 156. Також, скасовано п. 1.7 рішення 7 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 14 лютого 2012 року № 56 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 (площею 0,0999 га) та державний акт серії ЯЛ №660705, який посвідчував право власності на земельну ділянку за ним.

У частині повернення даної земельної ділянки за кадастровим номером :61:001:0273 рішення суду першої інстанції постановою суду апеляційної інстанції скасовано і у задоволенні такої вимоги відмовлено.

Зазначають, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній купив (прийняв) у власність належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0999 га за кадастровим номером :61:001:0273, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11405154 та Державним актом на право власності на земельну ділянку за даним кадастровим номером виданим на його ім`я.

Також зазначають, що судами констатовано, що Ужгородською міською радою рішенням від 17 вересня 2010 року за № 1582 було протиправно надано дозвіл на розробку проектів землеустрою по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (в тому числі і щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ), так як орган місцевого самоврядування, враховуючи підстави, передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, повинен був відмовити заявникам (в тому числі і ОСОБА_2 ) у задоволенні їх клопотань через невідповідність відведення земельних ділянок вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів і невідповідність місця розташування земельних ділянок вимогам генерального плану м. Ужгорода, затвердженого у встановленому законом порядку.

Так, у постанові Закарпатського апеляційного суду від 28.05.2019 року зазначено, що розроблення детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови в районі АДРЕСА_1 та містобудівного обґрунтування закріплення меж земельних ділянок для комерційного використання та садибного, житлового будівництва в м. Ужгороді (об`їзна дорога) не спростовує факту невідповідності цільового призначення земельних ділянок, передбаченого детальним планом, функціональному призначенню території в районі АДРЕСА_1 , встановленого положеннями генерального плану, оскільки детальний план у межах населеного пункту може лише уточнювати положення генерального плану населеного пункту, розробляється на його основі і не може суперечити йому, зокрема, в частині використання та забудови територій.

Позивач стверджує, що судом визнано протиправними погодження комісією з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, та затвердження Ужгородською міською радою проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 (в тому числі і щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 , поз. 156).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, чинної на дату прийняття Ужгородською міською радою рішень про передачу земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 громадянам, які є відповідачами у справі, право власності на кожну із земельних ділянок було посвідчено державним актом.

Оскільки рішення, яким передано у власність громадянам земельні ділянки за вищезазначеними адресами, прийнято Ужгородською міською радою протиправно, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги щодо визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, виданих відповідачам (в тому числі і ОСОБА_2 ).

Земельна ділянка за кадастровим номером :61:001:0273, площею 0,0999 га, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час належить ОСОБА_1 .

Таким чином, спірна земельна ділянка належить територіальній громаді, незаконно вибула із її власності, без волі власника, оскільки передана на підставі незаконних рішень ради, з порушенням норм чинного законодавства, за наявності дефекту волі власника майна, що доведено та встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2018 року у справі № 308/3120/15-ц, відтак наявні правові підстави для витребування земельної ділянки з володіння добросовісного набувача, а саме від ОСОБА_1 , який придбав таку згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.06.2012 року у ОСОБА_2 .

Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просив суд витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :61:001:0273, площею 0,0999 та, що знаходиться по АДРЕСА_1 , вартістю 612 516,87 грн. на користь територіальної громади міста Ужгорода та стягнути з відповідача на користь прокуратури Закарпатської області судові витрати після розгляду справи.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 січня 2022 року позовну заяву Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки залишено без задоволення.

Не погоджуючись із даним рашенням суду заступник керівника Закаврпатської обласної прокуратури Ломакіна-Невідома О.подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки право на витребування спірної земельної ділянки у комунальну власність в Ужгородської міської ради виникло з моменту постановлення та набрання законної сили рішення у цивільній справі № 308/3120/15-ц, тобто з 28.05.2019 року і з цієї дати повинен обраховуватися початок перебігу позовної давності щодо витребування землі Ужгородською міською радою від добросовісного набувача. Отже, прокурор звернувся до суду у січні 2020 року, вказавши Ужгородську міську раду позивачем у межах строку позовної давності. Разом з тим, є безпідставним та недоведеним висновок суду та доводи відповідача про те, що прокурор міг довідатися та встановити належного відповідача, а саме нового власника земельної ділянки ОСОБА_1 у момент звернення у 2015 році з первинним позовом, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, навпаки ґрунтуються на припущеннях у порушення вимог ст. 81 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської обласної прокуратури Андрейчик А.М., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 адвоката Мокану В.Д., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року частково задоволено позов прокурора міста Ужгорода до Ужгородської міської ради та 31 фізичної особи про визнання недійсним та скасування рішення Ужгородської міської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення і передачі у власність земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: визнано незаконним та скасовано пункт 6.9 рішення 5 сесії Ужгородської міської ради 5 скликання від 17.09.2010 року за №1582 в частині надання дозволу на підготовку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд в районі АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_2 , площею 0,10 га, поз. 156. Також цим рішенням скасовано пункт 1.7 рішення 7 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 14.02.2012 року за №456 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки, в тому числі ОСОБА_2 (площею 0,0999 га) та повернуто до земель комунальної власності в тому числі земельну ділянку за кадастровим номером :61:001:0273, площею 0,0999 га.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23.02.2018 р. задоволено частково і скасовано рішення у частині повернення на користь територіальної громади міста Ужгорода земельної ділянки за кадастровим номером :61:001:0273, площею 0,0999 га і в цій частині заявлених позовних вимог прокурора міста Ужгорода відмовлено.

За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній купив (прийняв) у власність належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0999 га за кадастровим номером :61:001:0273, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поз. 156., цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №191820225, власником земельної ділянки за кадастровим номером :61:001:0273, площею 0.0999 га є ОСОБА_1 .

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки земельної ділянки за кадастровим номером :61:001:0273, площею 0.0999 га із 04 червня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу, а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №660705, які є дійсними та ніким не оскаржувалися.

Вищезазначеними рішеннями судів встановлені обставини незаконного наданя громадянам земельних ділянок у власність та підстави для їх повернення територіальній громаді м. Ужгород.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вказаних правовідносин.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, якою може бути і прокурор, перебіг позовної давності обчислюється з одного і того самого моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зроблено висновок, що у разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження 14-132цс18) зазначено, що на вимоги про витребування майна поширюється припис статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, оскільки органи державної влади чи місцевого самоврядування мають нести ризик спливу позовної давності для оскарження виданих ними правових актів, а реалізація права на їх оскарження не має ставити під сумнів стабільність цивільного обороту.

Згідно до положень статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення, тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Позови прокурора, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа, яка наділена повноваженнями власника чи користувача земельної ділянки з правом розпорядження нею, довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме цей орган, а не прокурор, оскільки законом не передбачено жодних виключень щодо застосування правила, передбаченого частиною першою статті 261 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що станом на березень 2015 року власником земельної ділянки площею 0,0999 га за кадастровим номером :61:001:0273, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вже був ОСОБА_1 , який придбав вказану земельну ділянку у ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.06.2012 року.

Отже, прокурор міста Ужгорода у березні 2015 року звернувся в суд із даним позовом, а ОСОБА_1 на підставі укладення договору купівлі-продажу від 04.06.2012 року набув право власності на земельну ділянку, так як 14.05.2012 року був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯЛ № 660705 ОСОБА_2 .

Із 2011 року доступ до поземельної книги Державного земельного кадастру був наявний як у органу місцевого самоврядування, так і в прокурора, який відповідно до норм ЦПК мав право представляти інтереси територіальної громади, відтак можливість з`ясування законного власника спірної земельної ділянки була наявна у міської ради та прокурора до подання позову 19 березня 2015 року щодо оспорення рішення міської ради про передачу у власність даної земельної ділянки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, банкам та особам, які в установленому законом порядку внесені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у тому числі через Публічну кадастрову карту, що є частиною програмного забезпечення Державного земельного кадастру, за умови ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

За таких обставин, суд першої інстанції із посиланням на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року та постанову Закаропатського апеляційного суду від 28 травня 2019 року, встановив незаконність надання громадянам земельних ділянок у власність та підстави їх повернення територіальній громаді міста Ужгород, але при зверненні 19.03.2015 року до Ужгородської міської ради та 31 фізичної особи про визнання недійсними та скасування рішень Ужгородської міської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення і передачі у власність земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 , повернення та витребування земельних ділянок, прокурор мав реальну можливість для встановлення реальних та законних власників земельних ділянок і і встановити належних відповідачів по справі та на момент звернення до суду із цим позовом 13 січня 2020 року до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки сплив трирічний строк позовної давності для звернення з відповідним позовом про застосуваня якої заявлено ним у цьому спорі що є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

При постановленні рішення, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення судом зазначені у рішенні суду, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовнох вимог із вищезазначених підстав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що право на витребування спірної земельної ділянки у комунальну власність в Ужгородській міській раді виникло з момету постановлення та набрання законної сили рішення у цивільній справі № 308/3120/15-ц, тобто з 28.05.2019 року судова колегія до уваги не приймає, так як такі не ґрунтуються на фактичних обставинах справи встановлені судом та вимогах закону і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури Ломакіна-Невідома О. залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой