Справа №402/228/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2023 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді -Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання: Льошенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Благовіщенське Кіровоградської області в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Благовіщенської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до Благовіщенської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Позов до суду мотивовано з слідуючих підстав:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала в с.Лозувата Голованівського району Кіровоградської області. Під час розпаювання сільськогосподарських земель, розташованих на території с.Лозувата (раніше Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області) ОСОБА_2 отримала земельну ділянку (пай) розміром 3.21 га. При виготовленні державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №315003 виданий 04.04.2002 року, було допущено орфографічну помилку у написанні прізвища ОСОБА_2 , де було неправильно зазначено її прізвище, як « ОСОБА_3 ».

Мати позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, після якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, в розмірі 3.21 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

20 липня 2001 року Коноверська склала заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_1 , якому заповіла земельний пай згідно сертифікату серії РН №399888, виданого Ульяновською РДА 27.08.2000 року, який в подальшому було переоформлено на державний акт на право власності на землю серії Р1 №315993.

Після смерті матері - позивач ОСОБА_1 вчасно звернувся до Ватутінської нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю виданого на ім`я матері допущено помилку у написанні її прізвища, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, про час слухання справи були належним чином повідомлені. Надали до суду заяву про слухання справи без їх участі. Вимоги викладені в заяві підтримують.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує.

Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд вважає за необхідним заяву задовольнити з наступних підстав.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Щодо встановлення факту, що має юридичне значення:

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З урахуванням зазначеного прізвища " ОСОБА_4 " та « ОСОБА_3 », попри розбіжності у документах, є ідентичними.

Зазначені розбіжності унеможливлюють встановлення факту належності правовстановлюючих документів. На основі вище вказаних документів є достатні підстави вважати, що « ОСОБА_2 » і « ОСОБА_2 », є однією й тою самою особою.

Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо.

Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для позивача юридичне значення, оскільки це необхідно для оформлення спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом:

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 його батьками значаться : ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ( а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати позивача - ОСОБА_2 померла, про що видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10 ).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, що був посвідчений 05.03.1997 року та зареєстрований у реєстрі за № 24 секретарем виконкому Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, згідно якого належний ОСОБА_2 на праві приватної власності житловий будинок заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 16).

За життя ОСОБА_2 склала ще один заповіт, що був посвідчений 20.07.2001 року та зареєстрований у реєстрі за № 66 секретарем виконкому Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, згідно якого належний ОСОБА_2 на праві приватної власності земельний пай розміром 3.78 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчений сертифікатом серії Р1 №399888 заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 15).

04.04.2002 року Ульяновською районною державною адміністрацією було видано державний акт на право приватної власності на землю , площею 3.21 га, серії Р1 №315003 на ім`я ОСОБА_2 в якому було допущено помилку в написанні її прізвища ( а.с.12).

Згідно запиту адвоката Дриги Л.В. до Управління надання адміністративних послуг відділ №1 Головного управління держгеокадастру у Кіровоградській області було надано відповідь, що згідно книги реєстрації сертифікатів на земельну частку ( пай), що видавались Ульяновською районною державною адміністрацією Кіровоградської області КСП ім.Фрунзе виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії КР №399889 від 27.08.2000 року зареєстрований за №51 ім`я « ОСОБА_2 ».

Відповідно наявних списків, які знаходяться у відділі, громадян які мають право на розпаювання землі в КСП імені Фрунзе Коноверська чи ОСОБА_2 - відсутня.

Станом на 01.01.2013 року згідно відомостей Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за кодом державного класифікатора об`єктів адміністративно-територіального устрою України , записи про реєстрацію права власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди на земельну ділянку, яка розташована на території Благовіщенської міської територіальної громади, Голованівського району, Кіровоградської області, с. Лозувата, за межами населеного пункту, виданий державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 № 315003 від 04.04.2002 року зареєстрований за №206, на ім`я ОСОБА_2 ( а.с.27).

Згідно копії спадкової справи №51, заведеної державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори у відповідності до поданої заяви ОСОБА_1 від 14.05.2010 року, спадкоємець за двома заповітами ОСОБА_1 звернувся до Ватутінської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або законом, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітами після смерті ОСОБА_2 шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, тому суд вважає, що вимоги знайшли є обгрунтованими і підтверджуються відповідними належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про виникнення у позивача права на спадкування за заповітами, оскільки відповідно до особистого розпорядження померлої на випадок смерті право на спадкування належного їй майна має позивач, і тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.263-265, 293, ст.315 ЦПК , ст.1222, ст.1223,1233, 1236 ЦК України, ст.1218 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Благовіщенської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 315003, виданий 04 квітня 2002 року Ульяновською районною державною адміністрацією, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №206 та був виданий на ім`я ОСОБА_2 - дійсно належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 3.21 га кадастровий номер :02:000:0218, у відповідності до Державного акту про право приватної власності на землю, серії Р1 №315003, що залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.Ю.Ясінський