Єдиний унікальний номер судової справи: 482/832/22
Номер провадження: 22-ц/812/446/23 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 його представника - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді - Сергієнка С.А. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» (надалі - ТОВ «ПЛК Груп») про розірвання договору та стягнення коштів у порядку захисту прав споживачів

в с т а н о в и л а :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПЛК Груп» про розірвання договору та стягнення коштів у порядку захисту прав споживачів.

Позов обґрунтовано тим, що 19 листопада 2021 року між ним та ТОВ «ПЛК Груп» було укладено договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля № 523Д191121, за яким відповідач зобов`язався підібрати та доставити йому автомобіль марки «КІА», а він мав сплати кошти за договором надання послуг.

У грудні 2021 року ним було сплачено за договором 8 221 долар США, що станом на 12 вересня 2022 року за офіційним курсом НБУ становить 300 630,46 грн.

Відповідач свої договірні зобов`язання не виконав, а 03 березня 2021 року надіслав листа за № ФМ-1/22 про те, що з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан і Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). У зв`язку із цим відповідач вказує про неможливість виконувати раніше взяті на себе договірні та інші взяті на себе зобов`язання.

Проведення переговорів за електронною поштою та в телефонному режимі результатів не дало. Також позивач вказує що лист Торгово-промислової палата України не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання та не може бути належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин, а крім того форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру.

Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд розірвати договір про надання послуг з підбору та доставки автомобілю № 523Д191121 укладений 19 листопада 2021року між ним та ТОВ «ПЛК Груп» та стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 8 221 долар США, що станом на 12 вересня 2022 року за офіційним курсом НБУ становить 300 630, 46 грн.

23 листопада 2022 року до суду від генерального директора ТОВ «ПЛК Груп» Макарова В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив викладені в позові обставини та просив відмовити у задоволенні позову. Зауважив, що сторони, укладаючи договір, дійсно бажали тих реальних правових наслідків, що мали стати результатом виконання договору.

Сторони, укладаючи договір, здійснили всі необхідні дії для настання таких наслідків, а саме: позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти, а відповідач вчасно приступив до виконання Договору та надав позивачу на розгляд декілька варіантів автомобілів для придбання.

Також зазначив, що на хід виконання договору вплинули події, пов`язані з початком повномасштабних бойових дій з боку РФ та введення воєнного стану в Україні, внаслідок чого були закриті морські порти Одеської області, зокрема ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ», а відтак морське судно, бортом якого перевозився придбаний позивачем автомобіль, було розвернуто у морі та направлено судноволодільцем до Республіки Корея.

Повідомлення про це, 15 березня 2022 року було надіслано позивачу засобами електронного зв`язку, а саме у чат створений у месенджері VIBER, також позивачеві було повідомлено про вимогу морського перевізника сплатити близько 1000 доларів за повернення автомобіля в Республіку Корею, та необхідність сплатити цю суму. Також йому було запропоновано обрати варіант подальшого розвитку подій - у форс-мажорній ситуації що виникла, а саме: 1) сплатити рахунок за доставку автомобілю в Республіку Корею, сплатити виставлений рахунок за доставку автомобілю на територію України, що буде виставлений додатково; 2 ) надати згоду на реалізацію автомобілю у Республіці Корея - та отримати залишок грошових коштів, після (його реалізації, та оплати витрат на його транспортування та процедуру реалізації; 3) нічого не робити - автомобіль буде виставлений на продаж з метою покриття витрат на його зберігання та транспортування, грошові кошти повернуті не будуть.

Після цього, позивачем не було обрано жодного варіанту розвитку подій, але висунуті вимоги про заміну автомобілю на інший, що вже знаходиться на території України, з його доплатою. Зазначає, що позивачем було підтверджено купівлю ним автомобілю що транспортувався на морському судні. На день подачі позову до суду та надання цього відзиву позивачем так і не надані відповіді па питання, поставлені з боку відповідача, що унеможливлює обрання подальшого варіанту розвитку подій.

Представник відповідача акцентував увагу на тому що відповідач не відмовляється від виконання договору і жодним чином не спонукає до цього позивача, а натомість декілька разів пропонував позивачу шляхи розв`язання ситуації що виникла.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач вчасно, відповідно до умов укладеного Договору приступив до його виконання, про що свідчить переписка у месенджері VIBER, вчиняв усі необхідні дії на виконання зобов`язань, покладених на нього умовами Договору, не ухилявся від виконання умов Договору, та сприяв в отриманні очікуваних результатів виконання Договору Замовником. Судом також враховано і ту обставину, що тривалість виконання послуги з доставки автомобіля, а також зміна маршруту доставки Виконавцем спричинені об`єктивними обставинами, зокрема, введенням воєнного стану на території України і такі обставини в жодній мірі не залежали волі Виконавця. Крім того, про зміну вартості супутніх послуг у зв`язку із виниклими обставинами, у встановленому Договором порядку, а саме засобами електронного зв`язку неодноразово повідомлявся Замовник. З огляду на викладене, позивачем не доведено обставин істотного порушення умов Договору відповідачем, які б вказували на значну міру позбавлення того, на що він розраховував при укладенні договору. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не надано оцінки про відсутність обов`язкового погодження змін умов договору між сторонами, а відповідач відмовився виконувати договір, не враховано те, що жодна пропозиція із запропонованих була не прийнятна для позивача. Не враховано, що відповідачем не доведено наявність корабля який доставляв автомобіль і взагалі наявність автомобіля на кораблі, а також відповідачем жодним чином не доведено, що у нього мали місце форс - мажорні обставини і як наслідок інші його дії.

У відзиві на апеляційну представник відповідача ТОВ «ПЛК Груп» просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце й час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 листопада 2022 року між ТОВ «ПЛК Груп» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля №523Д191121 (надалі - Договір) (а.с.6-9).

За умовами договору виконавець зобов`язується відповідно до листа - замовлення Замовника забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в Листі-замовлення, і видати його, а також супутні документи Замовнику за Актом Приймання-передачі автомобіля (Додаток 2 до цього Договору), а Замовник зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг, наданих Виконавцем та супутних послуг.

Згідно пунктів 5.1., 5.2. Договору, під час заповнення Листа замовлення, Замовник видає Виконавцю завдаток в розрахунок платежів за комплекс послуг на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Розмір завдатку становить 400 доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом на день розрахунку. В разі якщо ставка на аукціоні становитиме більше, ніж 4000 (чотири) тисячі доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, то завдаток складає 10% від вартості максимальної ставки на аукціоні.

Відповідно до Листа замовлення Додаток № 1 до Договору про надання послуг підбору, оформлення та доставки автомобіля №523Д191121 ОСОБА_1 як Замовник, замовив автомобіль марки «KIA»; роки випуску: 2012, тип кузова: cедан ; модель: Optima; вид палива: пропан - бутан, об`єм двигуна: 2.0; коробка передач: автомат; вартість автомобіля за цим договором встановлено в доларах по курсу НБУ і орієнтовно складає (включає стандартні послуги, які містяться в п.3): до 10000 доларів США, що відповідає сумі 264427 грн. за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на дату підписання договору.

Комплекс послуг включає оформлення в країні продажу, митне оформлення на кордоні, митне оформлення на митниці призначення, державну реєстрацію.

Сторони узгодили, що до комплексу послуг включено доставку автомобіля до України по окремим тарифам, вартість якої буде входити в кінцеву вартість автомобіля за цим договором.

Вартість комплексу послуг за цим Договором встановлено в доларах і складає 500 доларів США, що відповідає 13221 грн. за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору. Сума завдатку за цим Договором встановлено в доларах і складає: 400 доларів США, що відповідає 10577 грн. за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору.

З метою виконання покладених на себе зобов`язань після підписання Договору, ОСОБА_1 як Замовник за сплатив ТОВ «ПЛК Груп» 8221 долар США (7409+408+404) за умовами 5.1 та 5.2 Договору.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (Групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (Групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як підставу задоволення своїх вимог, а саме розірвання договору та стягнення коштів позивач зазначає те, що Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року на який посилається відповідач не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс - мажорної обставини на конкретне зобов`язання та не може бути належним підтвердженням існування форс - мажорних обставин, а крім того форс - мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, а тому є неприйнятими посилання відповідача на неможливість виконувати раніше взяті на себе договірні та інші взяті на себе зобов`язання.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, вони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору на момент його підписання та уклали договір, який за своєю суттю є договором про надання послуг, перелік яких передбачено Листом - замовленням, що є невід`ємним додатком до договору (п. 2.3. Договору).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 907 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Тобто частина друга статті 651 ЦК України визначає підставу для розірвання та зміни договору за рішенням суду, а саме «істотне порушення договору другою стороною», інші випадки підстав для розірвання договору мають бути встановлені договором або законом. «Істотність порушення договору» є загальною підставою, яка може бути встановлена лише шляхом оцінки «істотності» у порушенні договору. У разі існування загальної підстави у вигляді «істотності порушення договору» суб`єктом оцінки, відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті, має бути лише суд. Відповідно визначається, що договір, у разі істотності його порушення, може бути розірвано лише за рішенням суду.

Визначення «істотності порушення договору» у ч. 2 зазначеної статті надано через іншу оціночну категорію «значна міра» позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору. Значна міра позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору має визначатися посилаючись на об`єктивні обставини. Так, зміст договору може допомогти визначити очікування особи, на які вона розраховувала при укладенні договору і які вона визначила об`єктивно погоджуючи його умови.

З огляду на це, істотність порушення договору мають визначатися судом за об`єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору.

Спеціальні норми про розірвання того чи іншого врегульованого положеннями ЦК України договору можуть передбачати випадки, коли договір може бути розірваний без факту «істотності його порушення», вказуючи на інші обставини розірвання та зміни договорів.

Отже, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору, та істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Так посилання позивача на істотне порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, спілкування позивача з представником відповідача надалі, після укладення Договору, відбувалося через електронні засоби, а саме через месенджер VIBER, що передбачено п. 4.4. Договору.

Надана переписка між сторонами, яка ними не оспорюється, свідчить про те, що придбаний позивачем автомобіль не був доставлений в Україну з причин початку 24 лютого 2022 року повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну та запровадженням в Україні воєнного стану, в зв`язку з чим порт доставки автомобіля було закрито з причин, що не залежали від відповідача.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме: повінь, землетрус, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи, що віднесені в даній місцевості до розряду стихійних; лісові пожежі, вибухи, страйк, саботаж; локаут, оголошена чи неоголошена війна, революція, масові безладдя, терористичні акти, аварії, інші непередбачені ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного Договору; несприятливі погодні умови, що не є стихійними явищами, але які призводять до неможливості надання послуг в повному обсязі та належної якості, прийняття державними органами нормативних актів, що призвели до неможливості належного виконання сторонами зобов`язань, які вони взяли на себе відповідно до умов даного Договору.

Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 на підставі ст. ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких(-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

За повідомленням ДП «АМПУ» (Адміністрація морських портів України), і таку обставину суд визнає загальновідомою, станом на 08:00 26.02.22: вхід/вихід до портів Скадовськ, Херсон, Миколаїв, Ольвія, Одеса, Чорноморськ, Південний, Б-Дністровськ, Ізмаїл, Рені, Усть - Дунайськ було закрито.

Отже, як встановлено судом, відповідач вчасно, відповідно до умов укладеного Договору приступив до його виконання, про що свідчить переписка у месенджері VIBER, вчиняв усі необхідні дії на виконання зобов`язань, покладених на нього умовами Договору, не ухилявся від виконання умов Договору, та сприяв в отриманні очікуваних результатів виконання Договору Замовником.

Відповідно до п. 3.2.3. Договору виконавець має право на будь-які зміни тривалості та інших параметрів послуг, що входять до складу комплексу послуг за погодженням з замовником. В разі, якщо це пов`язано з необхідністю гарантування якості виконання послуг замовника, Виконавець має право в односторонньому порядку змінювати тривалість, маршрут доставки.

Пунктом 5.10. передбачено, що у разі зміни вартості автомобіля та супутніх послуг Виконавець погоджує цю зміну із Замовником. Замовник повинен здійснити доплату вартості за замолений автомобіль та супутні послуги в касу Виконавця протягом 1-го банківського дня після узгодження нової ціни за замовлений автомобіль та супутні послуги.

В ході виконання Договору, зміни, відповідно до п. 4.5. Договору, узгоджуються, серед іншого, засобами електронного зв`язку обома сторонами.

Про зміну вартості супутніх послуг у зв`язку із виниклими обставинами, у встановленому Договором порядку, а саме засобами електронного зв`язку, неодноразово повідомлявся позивач як Замовник, але чіткої позиції, що б підтверджувалася його подальшими діями, спрямованими на отримання очікуваного результату за договором, позивачем відповідачу надано не було та додаткові витрати не погоджено і не сплачено.

З огляду на викладене, позивачем не доведено обставин істотного порушення умов Договору відповідачем, які б вказували на значну міру позбавлення того, на що він розраховував при укладенні договору.

Відповідно до п. 9.2 укладеного між сторонами договору, такий може бути розірваний достроково, з ініціативи однієї із сторін, але не раніше дати проведення усіх взаєморозрахунків. Така обставина позивачем не доводиться, оскільки позивач обґрунтовує позов наявністю претензій до відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі послуг мають право на державний захист своїх прав; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

За статтею ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги), безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи, відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи, реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

З урахуванням встановлених судом обставин, вини виконавця (відповідача) за договором в тому, що придбаний позивачем автомобіль не було доставлено в Україну, не встановлено, від виконання такої послуги відповідач не відмовлявся та її вартість з урахуванням змін умов доставки позивачем не оплачена, кінцевий строк виконання зазначених в договорі послуг не встановлений, тому передбачені даною статтею підстави для розірвання укладеного між сторонами договору також відсутні.

Також наявності інших, передбачених законом підстав для розірвання укладеного між сторонами договору за рішенням суду, позивачем не доведено, а тому відповідно і підстави для стягнення з відповідача 8 221 доларів США, сплачених позивачем за надання послуг, передбачених договором, також відсутні.

За таких обставин, висновок суду про те, що позивачем не доведено факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем в межах спірних правовідносин є вірним. а відтак обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Між тим, колегія зауважує, що за положеннями статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (стаття 607 ЦК України).

Згідно пунктів 8.1., 8.2., 8.3. сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме: повінь, землетрус, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи, що віднесені в даній місцевості до розряду стихійних; лісові пожежі, вибухи, страйк, саботаж; локаут, оголошена чи неоголошена війна, революція, масові безладдя, терористичні акти, аварії, інші непередбачені ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного Договору; несприятливі погодні умови, що не є стихійними явищами, але які призводять до неможливості надання послуг в повному обсязі та належної якості, прийняття державними органами нормативних актів, що призвели до неможливості належного виконання сторонами зобов`язань, які вони взяли на себе відповідно до умов даного Договору.

Сторона, для якої створилася неможливість виконання прийнятих на себе зобов`язань, внаслідок дії форс-мажорних обставин, зобов`язана в письмовій формі повідомити іншу сторону про час настання , можливу тривалість та вірогідну дату припинення дії даних обставин.

При настанні будь-якої вищевказаної форс-мажорної обставини, за згодою сторін, дія чинного Договору або подовжується, або переноситься, або припиняється.

Отже, в Договорі сторони передбачили припинення дії договору у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, проте з такими вимогами позивач не звертався, а тому висновок суду щодо відсутності підстав для розірвання договору в межах заявлених вимог є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач відмовився виконувати договір та жодним чином не доведено, що у нього мали місце форс-мажорні обставини і як наслідок інші його дії, не заслуговують на увагу, оскільки спростовується наявними в матеріалах доказами.

Інші в апеляційній скарзі доводи зводяться до підстав позову та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

Європейський як суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.