Справа № 523/7816/22
Провадження №2-др/523/28/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткове

"24" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Слободяника Олексія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ

Представник ОСОБА_1 адвокат Слободяник О.І. звернувся до суду із заявою в якій просить ухвалити додаткове рішення суду, а саме просить вирішити питання про розподіл судових витрат, про які ним було заявлено під час проведення судових дебатів та з цього приводу ним надані докази, зокрема просить стягнути з ОСОБА_2 :

судовий збір в розмірі 1488,60грн.;

витрати на проведення експертного висновку в розмірі 15479грн.;

витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проведений за відсутності сторін.

Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення суду, клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Брагарчук О.Р. про зменшення судових витрат, матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи 28.04.2023р. судом було ухвалено рішення суду за позовними вимогами ОСОБА_1 , які були задоволені у повному обсязі. Судом було визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання.

Разом з тим, ухваливши рішення суду, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до пункту частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктами 1 та 2 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язаних з проведенням експертизи.

Щодо стягнення судового збору.

За пред`явлення позовних вимог ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 992,40грн. та 496,20грн. за вирішення питання про забезпечення доказів.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як було зазначено вище, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні у повному обсязі, а відтак з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1488,60грн.

З питання стягнення правничої допомоги.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Представник ОСОБА_2 адвокат Брагарачук О.Р. направила до суду заперечення на ухвалення додаткового рішення у справі, в яких просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу з тих підстав, що такі витрати у розмірі 10000,00грн. є неспівмірними та непропорційними, не відповідають засадам розумності, позовна заява ОСОБА_1 , яка була розглянута судом за своєю суттю не є складною процесуальною заявою та входить до переліку тих заяв, з якими адвокати часто стикаються в процесі своєї діяльності. На думку представника, таке свідчить про те, що представник позивача не витратив багато часу на написання стандартного позову, та, відповідно, не мав необхідності знову детально аналізувати судову практику з цього питання.

Як убачається з матеріалів справи представником позивача, адвокатом Слободяник О.І., який приймав участь в розгляді справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано:

витяг з договору про надання правової допомоги № 28/05/20ф від 28.05.2022р., укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Франклін Сайрос» в особі адвоката Слободяника О.І.;

витяг з додаткової угоди від 26.06.2022р. до договору про надання правової допомоги № 28/05/20ф від 28.05.2022р., укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Франклін Сайрос», в особі адвоката Слободяника О.І.;

детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Слободяником О.І. на загальну суму 10000,00грн.;

рахунок №1-28/04/23ф від 28.04.2023р. на суму наданих послуг з надання правничої допомоги на суму 10000,00грн.

З представленого суду детального опису робіт убачається, що такі складаються з витраченого часу у кількості:

1,5 години на суму 3750,00грн. за консультацію клієнта, аналіз документації клієнта, законодавства, судової практики Верховного Суду, розробку правової позиції, складання та подача позовної заяви до суду;

у кількості 0,5 годин на суму 1250,00грн. за складання заяв та клопотань з процесуальних питань, а саме: заяви про забезпечення доказів, клопотання про залучення письмових доказів, клопотання про витребування доказів;

5000,00грн. за участь адвоката в усіх судових засіданнях у Суворовському районному суді м. Одеси.

Отже, оцінюючи детальний опис виконаних адвокатом робіт поряд зі складністю позовної заяви ОСОБА_1 , а також кількості проведених судових засідань за участю адвоката Слободяника О.І., беручи до уваги обсяг та час необхідний для виконання адвокатом робіт, що полягали у консультації клієнта, підготовки та поданні до суду позовної заяви, процесуальних клопотань під час розгляду справи, безпосередню участь у судовому засіданні представника позивача, суд вважає, що пред`явлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору, а відтак є доведеними.

З огляду на викладене, виходячи з конкретних обставин справи та виконаної адвокатом роботи, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення представника ОСОБА_2 в цій частині, так як такі лише ґрунтуються на її припущеннях, мають загальні посилання, які фактично зводяться до незгоди зі сплатою таких витрат.

З питання стягнення витрат, понесених позивачем на проведення експертизи.

Мотивуючи доведеність позовних вимог, ОСОБА_1 серед іншого послалась та надала суду висновок судово-психологічної експертизи №ЕС-2521-4-1999.22 від 12.09.2022р., за яким були встановлені індивідуально-психологічні особливості малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такий висновок експерта був проведений на замовлення позивача ОСОБА_1 , що узгоджується з частиною третьою статті 102 та частиною першою статті 106 ЦПК України.

За проведення експертного дослідження ОСОБА_1 понесла витрати на суму 15479,00грн., що підтверджується квитанцією №8Н83-Р349-4К29-К52Е від 24.06.2022р.

Відтак, згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України таки витрати слід покласти на відповідача, ОСОБА_2 , так як позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі.

Посилання представника ОСОБА_2 адвоката Брагарчук О.Р. на те, що представлений позивачкою висновок експертизи не є обов`язковим у даній справі, вчинений з власної ініціативи сторони по справі, а відтак понесені нею витрати не можуть бути покладені на відповідача, не заслуговують на увагу.

Так, ухвалюючи по справі рішення, суд прийняв представлений з боку позивачки висновок експерта, вважаючи його належним та допустимим доказом, який став одним із доказів, як підстава для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому, суд наголошує, що наданий суду доказ висновок експерта, яким були встановлені індивідуально-психологічні особливості малолітньої, має пряме відношення до розглянутого судом спору з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини, так як входить до предмету доказування, встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Таким висновком були встановлені індивідуально-психологічні особливості малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до її матері, які мали значення для правильного вирішення судом виниклого між сторонами спору.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.270 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Ухвалити по справі додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1488,60грн., витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 15479,00грн.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 24 травня 2023р.

Суддя