Провадження № 2-о/127/242/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пирогів Тиврівського району Вінницької області помер батько заявника ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.04.2018 року. Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,8602 га, кадастровий номер 020020039, що розташована на території Рахнополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №145393 від 30.09,2004 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації від 29.05.2003 року №189. Спадкоємцями першої черги після смерті батька ОСОБА_3 являюся заявник ОСОБА_4 та її рідна сестра (заінтересована особа) ОСОБА_2 . Інших спадкоємців першої черги немає. Спадщину після смерті батька прийняла ОСОБА_1 , так як я постійно проживала разом із батьком на час відкриття спадщини, що у відповідності до ч. 3 ст.1268 ЦК України свідчить про прийняття заявником спадщини, що підтверджується довідкою Новоміського старостинського округу Тиврівської селищної ради. Однак, оформити спадщину в державній нотаріальній конторі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 6,8602 га, кадастровий номер 020020039, що розташована на території Рахнополівської сільської ради Вінницького району (раніш Тиврівського району) Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не може, по тій причині, що заявник не подала в шестимісячний строк з дня смерті батька до нотаріальної контри заяву про прийняття спадщини і не була зареєстрована з ним за однією адресою. Неможливість оформити спадщину в нотаріальній конторі підтверджується постановою нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.02.2023 року. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.05.2023року відкрито провадження по справі.

В судове засідання заявник та її представник не з`явились надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали, просили задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала, не заперечувала щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В судовому засіданні установлено, що заявник ОСОБА_4 , є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пирогів Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.04.2018 року.

Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,8602 га, кадастровий номер 020020039, що розташована на території Рахнополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №145393 від 30.09,2004 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації від 29.05.2003 року №189.

Спадкоємцями першої черги після смерті батька ОСОБА_3 являюся заявник ОСОБА_4 та її рідна сестра (заінтересована особа) ОСОБА_2 . Інших спадкоємців першої черги немає.

Згідно довідки Новоміського старостинського округу Тиврівської селищної ради №27 від 09.03.2023 року, ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю зі своїм батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та здійснювала догляд за ним у АДРЕСА_1 з вересня 2010 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно Конституції України та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

У своїй ухвалі від 14 вересня 2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні ВССУ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі ВССУ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт того, що заявниця проживала разом із батьком на час відкриття спадщини на майно після останнього, а саме станом на 22.04.2018року.

За таких обставин, суд вважає, що зазначені факти постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем (батьком) на час відкриття спадщини після його смерті знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення даного факту слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 76, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 19.06.2023року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Суддя: