Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5213/22
Номер провадження 2/711/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Старікової М.М.

за участі

секретаря Гладченко І.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину.

Ухвалою суду від 10.11.2022 року справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

06.06.2023 представником відповідача адвокатом Витріщак Т.І. було подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину без розгляду.

Дане клопотання адвокат Витріщак Т.І. обґрунтовує тим, що матеріали цивільної справи №711/5213/22 не містять доказів укладення (підписання) станом на 13 жовтня 2022 року (дату подання адвокатом позовної заяви) Договору про надання правової допомоги, між адвокатом Токарєвою Оленою Геннадіївною та ОСОБА_5 у письмовій формі, адже:

- у заяві ОСОБА_3 , що надійшла до канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси 15.03.2023 засобами поштового зв`язку, не вказано дату підписання клієнткою ОСОБА_3 . Договору про надання правової допомоги;

- за поясненнями адвоката Токарєвої О.Г. Договір про надання правової допомоги, датований 30.09.2022 р., фактично підписано нею у січні 2023 року, після отримання примірника цього договору з оригінальним підписом ОСОБА_3 у м. Житомир від водія автобуса «Познань-Житомир»;

- за твердженнями адвоката Токарєвої О.Г. електронний підпис для укладення Договору про надання правової допомоги, датований 30.09.2022р. її клієнтка не застосовувала.

Копія Договору про надання правової допомоги від 30.09.2022р., долучена адвокатом Токарєвою О.Г. до позовної заяви ОСОБА_3 від 13.10.2022р., не є документом, який підтверджує повноваження представника, так як не має ознак електронного документа - не підписана електронними цифровими підписами сторін; завірялася, за твердженням адвоката, не з оригінального примірника договору.

Роздруківки електронного листування не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами у справі. За змістом статей 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону У країни «Про електронний цифровий підпис».

Підстави для застосування у співпраці з клієнткою п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадку якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим, відсутні. Адвокатом Токарєвою О.Г. не доведено та не зазначалося, що клієнтка невідкладно потребувала надання правової допомоги.

Отже, Договір про надання правової допомоги було укладено після фізичного підписання обома сторонами його оригінального примірника, тобто у січні 2023р.

Станом на 13.10.2022р. письмовий договір про надання правової допомоги між адвокатом Токарєвою Оленою Геннадіївною та ОСОБА_5 не був укладений.

У адвоката Токаревої О.Г. були відсутні підстави для підписання, подання позовної заяви від імені ОСОБА_3 та оформлення ордеру адвоката.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Відповідно до п. 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 рок у № 41 (з наступними змінами та доповненнями) ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката, на вчинення дій в інтересах клієнта.

Згідно п. 12.3. Положення від 12 квітня 2019 року № 41 (з наступними змінами та доповненнями) ордер містить посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

Пунктом 12.5 Положення від 12 квітня 2019 року № 41 (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що одним з реквізитів ордеру є номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане. Ордер Серії АН № 1079413 від 13 жовтня 2022 року, виданий адвокатом Токарєвою Оленою Геннадіївною не містить цього реквізиту.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 02 березня 2023 року у справі № 522/14112/22 «... з огляду на те, що в ордері відсутній такий обов`язковий реквізит, як .... назва органу, що видав посвідчення адвоката, номер посвідчення адвоката України Суд дійшов висновку, що наданий представником скаржника документ не може вважатися юридично значимим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів у суді...».

Матеріали справи №711/5213/22 не містять належного та допустимого доказу укладення (підписання) між адвокатом Токарєвою Оленою Геннадіївною та клієнтом ОСОБА_5 про надання правової допомоги станом на дату 13 жовтня 2022 року. Відтак, адвокат станом на 13 жовтня 2022 року не мала повноважень на ведення справи та вчинення процесуальних дій.

До того ж, засвідчення копії договору про падання правової допомоги від 30 вересня 2022 року, доданого до позовної заяви відбулося з порушенням норм ч. 5 ст. 95 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЩІК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Під засвідченням копії документа розуміють саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу. Так як Договір про надання правової допомоги було укладено в січні 2023р., його оригінал станом на 13 жовтня 2022 року у адвоката був відсутній.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи (пункт 2).

На підставі викладеного просила позовну заяву ОСОБА_3 підписану ОСОБА_1 від 13.10.2022 у справі №711/5213/22 залишити без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідача, вказавши, що договір про надання правової допомоги, укладений з ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, з даних підстав вже заявлялось клопотання про залишення без розгляду, в задоволенні якого судом було відмовлено. Щодо ордеру долученого до позиву, то він нею генерувався з електронного кабінету і чому в ньому не відобразився номер посвідчення адвоката, їй невідомо. Проте, на її думку, це не є підставою вважати, що вона не мала повноважень на підписання даного позову, оскільки в липні 2022 року ОСОБА_3 уповноважила її на представництво своїх інтересів, в тому числі і право на представництво в суді, нотаріально посвідченою довіреністю. Тому доводи представника відповідача є безпідставними.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримала своє клопотання та просила залишити даний позов без розгляду, оскільки у ордері долученому до позовної заяви відсутні всі обов`язкові реквізити для його заповнення, а саме відсутній запис про номер, дату та орган, що видав, посвідчення адвоката на ім`я ОСОБА_1 . Договір про наданні правової допомоги на час зверненням до суду, також не був укладений. Довіреність, на яку вказує представник позивача, не була долучена до позову при подачі його до суду. Саме тому, адвокат Токарєва О.Г., на момент звернення з даним позовом до суду, не мала повноважень на підписання позову, засвідчення копій документів та представництво інтересів позивача у суді.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

За результатами розгляду клопотання про залишення позову без розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Позовна заява має відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Так, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовну заяву від імені ОСОБА_3 було підписано та направлено на адресу суду адвокатом Токарєвою О.Г. На підтвердження повноважень до позову було долучено копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру та договору про надання правової допомоги від 30.09.2022.

10.11.2022 ухвалою суду провадження в справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

На час відкриття провадження по даній справі у суду були відсутні підстави для повернення позову на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України (заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано).

Крім того, адвокатом Токарєвою О.Г. на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів в суді ОСОБА_3 надано суду копію нотаріально посвідченої довіреності від 30.06.2022, зареєстрованої в реєстрі за №780, якою ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_1 бути представником в судах усіх інстанцій загальної юрисдикції (місцевих судах, апеляційних судах, вищих спеціалізованих судах, Верховному Суді) та Конституційному Суді України по всіх категоріях справ з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмета позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення (ухвали, постанови, наказу) суду, подання виконавчого документа до стягнення. Для цього представнику також надається права, зокрема, подавати та підписувати від імені довірителя будь-які заяви (в тому числі позовні) та клопотання (як письмові, так і усні), що стосуються виконання даної довіреності.

Вказана довіреність видана строком на три роки. Відомості щодо її відкликання у суду відсутні.

Відповідно до положень ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положеннями ст.15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Документами, що підтверджують повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч.4 ст.62 ЦПК України).

Своє клопотання про залишення позову без розгляду представник відповідача адвокат Витріщак Т.І. обґрунтовує тим, що до позову долучено ордер, виданий адвокатом Токарєвою О.Г., не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки в ньому відсутній запис про номер, дату видачі та орган, що видав, посвідчення адвоката. При цьому посилалась на правову позицію Верховного Суду від 13.10.2022 у справі №522/14112/22.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI ( далі Закон №5076-VI) повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 статті 26 Закону №5076-VI визначено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Також, відповідно до ч. п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Поняття ордеру визначено у частині 2 статті 26 Закону №5076-VI, відповідно до якої це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги; ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката; Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рада адвокатів України рішенням від 12 квітня 2019 року №41 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції (далі - Положення № 41).

Пунктом 4 Положення № 41 передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Імперативними приписами пп.12.10 пункт 12 Положення № 41 визначено, що ордер повинен містити підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат").

Згідно з пунктом 11 Положення № 41 передбачено, що ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

29 квітня 2022 року Рада адвокатів України ухвалила рішення № 45 «Про внесення змін до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги», яким доповнила Положення, зокрема, пункт 10 новим абзацом наступного змісту: «Під час дії воєнного стану на території України дозволяється видача адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням ордеру без скріплення його печаткою юридичної особи та без підпису керівника адвокатського об`єднання, адвокатського бюро. Правовідносини між адвокатом, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера та адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро врегульовуються внутрішніми документами цих організаційно правових форм здійснення адвокатської діяльності».

Як встановлено судом, позовну заяву подано до суду адвокатом Токарєвою Оленою Геннадіївною, якою на підтвердження повноважень було додано копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1079413, який видано 13.10.2022 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 30.10.2022, та який містить власноручний підпис адвоката та печатку. При цьому, дійсно в ордері відсутні відомості щодо номеру, дати видачі та органу, що видав посвідчення адвоката.

Суд зауважує, що обставини встановлені Верховним Судом у справі №522/14112/22 не є тотожними з обставинами даної справи, оскільки у справі №522/14112/22 було встановлено, що ордер долучений адвокатом «…не містить власноручного підпису адвоката … у графі «Адвокат», номеру договору про надання правової допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, а також назву органу, що видав посвідчення адвоката…».

У даному випадку дійсно в ордері відсутній один з обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 41.

В той же час, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, залишення даного позову з зазначених адвокатом Витріщак Т.І. підстав, порушить право позивача на доступ до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Крім того, враховуючи, що недолік щодо підтвердження повноважень на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Токарєвою О.Г., було встановлено в ході судового розгляду справи та усунуто шляхом надання нотаріально посвідченої довіреності, то на даний час у суду відсутні підстави вважати, що позов подано не уповноваженою на те особою.

Окремо слід зазначити, що вказане питання вже вирішувалось судом, про що 11.05.2023 було винесено відповідні ухвали.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного клопотання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Оскільки повноваження представника позивача Токарєвої О.Г. на підписання позовної заяви та звернення до суду з даним позовом від імені довірительки ОСОБА_3 підтверджено наявними в справі доказами, то у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Витріщак Т.І. про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 200, 257, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Витріщак Т.І. про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2023.

Суддя: М. М. Старікова