Справа № 502/1968/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.06.2016 року. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору № б/н від 15.06.2016 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в сумі 6 500,00 гривень.

Отримавши кредитні кошти, відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 12.09.2019 року складається з: - 15 850,41 гривень, заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 4 888,51 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту; - 0,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками; 5768,78 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 гривень нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1 325,38 гривень - штраф (процентна складова). всього 28 333,08 гривні заборгованості, яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

11.08.2022 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором №б/н від 15.06.2016 року в розмірі 24 692,80 гривень, яка складається з: - 17 238,90 гривень, заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 17 238,92 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 7 453,88 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також понесені судові витрати.

31.01.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Волощук В.В. на адресу суду надійшла заява № 28, відповідно до якої представник відповідача проінформував суд, що до Адвокатського об`єднання «Волощук та партнери» звернувся клієнт, який зацікавлений викупити борг, уклавши з банком договір цесії (уступка права вимоги) та враховуючи зазначене 20.01.2023 року Адвокатського об`єднання «Волощук та партнери» звернулось до позивача з відповідним листом.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 21.04.2022 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання по справі, про що повідомлені сторони.

Враховуючи, що представник позивача в позові зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно в судове засідання не з`явилась, суд ухвалює заочне рішення по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:

15.06.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н, внаслідок чого вона підписала Заяву № б/н від 15.06.2016 року. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору № б/н від 15.06.2016 року, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в сумі 6 500,00 гривень.

Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалась в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua), /а.с.60/.

Згідно наданого розрахунку та відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: 17 238,90 гривень, заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 17 238,92 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 7 453,88 гривень, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, всього 24 692,80 гривень, /а.с. 128-133/.

31.01.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Волощук В.В. на адресу суду надійшла заява № 28, відповідно до якої представник відповідача зазначив що на розгляді в суді перебуває справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу у розмірі 24 692,80 гривень а також понесених позивачем судових витрат, разом з тим проінформував суд, що до Адвокатського об`єднання «Волощук та партнери» звернувся клієнт, який зацікавлений викупити борг ОСОБА_1 за 15 000,00 гривень, уклавши з банком договір цесії (уступка права вимоги) та 20.01.2023 року Адвокатське об`єднання «Волощук та партнери» звернулось до позивача АТ КБ «ПриватБанк» з відповідним листом, /а.с. 150/.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З наданої банком виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 вбачається, що остання регулярно користувалась кредитними коштами а тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення, в примусовому порядку, з боржника суми заборгованості в розмірі 17 238,92 гривень, яка підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком, не спростованим відповідачем.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач також просив стягнути на його користь заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у сумі 7 453,88 грн.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості в розмірі 17 238,92 гривень за тілом кредиту, то, відповідно, Банк має право пред`явити вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених статтею 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини, беручи до уваги наведені норми права, а також враховуючи те, що своєю заявою від 31.01.2023 року представник відповідача не оспорює факт отримання відповідачем кредитних коштів, а разом з тим і існуючу заборгованість за прострочення кредитних зобов`язань, суд вважає достовірно встановленим існування обов`язку відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача внаслідок невиконання відповідачем даного обов`язку таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16, 1048-1049 ЦК України.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 526, 530, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 21.08.2001 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , МФО № 305299, на рахунок НОМЕР_3 , 24 692,80 гривень заборгованості за кредитним договором та 1921,00 гривень судових витрат, всього 26 613,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, записьмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан