Номер провадження: 22-ц/813/3463/23
Справа № 522/3021/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеса від 29 квітня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2022 року до Приморського районного суду м. Одеса звернувся ОСОБА_1 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в 2018 році він встановив лічильник на воду та подав заяву на опломбування лічильника, в чому йому відмовляли, лише у 2021 році було опломбовано. Проте, в листопаді 2020 року представник філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» звернувся до ОСОБА_1 з вимаганням боргу, за полив ділянки, за період з 2018 до 2021 року. Позивач, в свою чергу, посилаючись на внесені положення до Закону України на час червоного рівня небезпеки про розповсюдження корона вірусної хвороби, вказує що на період дії червоного рівня небезпеки та протягом 30 днів з його скасування забороняється припинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі, що, в свою чергу, було порушено Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», адже, як зазначає позивач, ними було припинено водопостачання до вказаної земельної ділянки (а.с. 2-3).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 24 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» задоволено частково (а.с. 27-31).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник апелянта, адвокат - Никисла Ольга Іванівна звернулася до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеса від 24 квітня 2022 року та ухвалити нове, в якому у позовних вимогах позивача відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було належно оцінено надані доводи та докази з боку відповідача. Також, представник апелянта, посилаючись на норми діючого законодавства, вказує, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються лише на договірних засадах. Тому, між ТОВ «ІНФОКС» та ОСОБА_1 було заключено договір, згідно з яким споживач зобов`язується своєчасно оплачувати за надання послуг та у разі виникнення боргу - сплатити його протягом 30 днів з моменту повідомлення споживача, що в свою чергу виконано не було. Тому апелянт вважає, що судом першої інстанції було проігноровано обов`язковість виконання умов договору в даній частині, що є неправомірними діями. Окрім того, додає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відповідно до закону, виконавець, в свою чергу, має право на припинення надання житлово-комунальних послуг у разі невиконання обов`язків зазначених у договорі (а.с. 73-78).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року (головуючий суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження по справі (а.с. 102) та призначено справу до розгляду (а.с. 108).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Рішенням Вищої Ради правосуддя №126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2023 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючого судді - Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М. (а.с. 123).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08 червня 2023 року (а.с. 124-125).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судовому засіданні 08 червня 2023 року представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що борг ОСОБА_1 перед відповідачем відсутній, оскільки ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2022 року судовий наказ №496/1099/21 Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 березня 2021 року про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 18987,92 грн скасовано, а отже водопостачання до буд. АДРЕСА_1 повинно бути відновлено шляхом розблокування запірної арматури. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ «ІНФОКС» здійснити перерахунок заборгованості по формі 1 за одного чоловіка до періоду опломбування лічильника 21 вересня 2021 року, суд першої інстанції вважав, що з розрахунку за січень 2022 року, наданого позивачем, не вбачається період, за яким здійснено розрахунок заборгованості по рахунку №33795/01/22. Також, суд першої інстанції зазначив, що в ухвалі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2022 року, якою скасовано судовий наказ №496/1099/21, роз`яснено ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» їх право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, в рамках якої відповідач має право спростовувати розмір заборгованості і доказувати правильний розмір нарахувань (а.с. 29-30).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що судом не взято до уваги пункт 5 ч. 36 договору та п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких виконавець має право обмежити (припинити) надання послуг у разі їх неоплати або оплати у неповному обсязі в порядку і строки, встановлені законом і договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору, а тому просив скасувати оскаржуване заочне рішення в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 77).

Так, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право:

1) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг;

2) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості таких робіт;

3) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати комунальних послуг;

4) доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг;

5) припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору;

6) звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору;

7) у разі укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором;

8) утворювати системи управління якістю та проводити їх сертифікацію відповідно до національних або міжнародних стандартів акредитованими органами із сертифікації.

Апелянт наголошує на тому, що відключення позивача від водопостачання здійснене в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством України, у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги (а.с. 77-78).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із квитанції на оплату послуг з централізованого водокористування за жовтень 2020 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) був зареєстрований на ОСОБА_3 . Заборгованість за вказаним особовим рахунком за жовтень 2020 року становила 3467 гривень 32 копійки (а.с. 11).

Згідно з договором купівлі продажу від 05 лютого 2018 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 прийняв у власність домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-12 зворот).

За випискою із домової книги про склад сім`ї та прописку, ОСОБА_1 проживає та володіє будинком АДРЕСА_1 . Особовий рахунок за вказаною адресою відкритий на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 5).

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Код особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 9).

В матеріалах справи наявна копія ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2022 року про скасування судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 березня 2021 року по справі №496/1099/21 за заявою ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 18987 гривень 92 копійки. В даній ухвалі суд першої інстанції зазначив про наявність спору між сторонами щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги, а тому вирішив скасувати виданий судовий наказ (а.с. 24). В подальшому апелянт до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг після скасування судового наказу не звертався.

При цьому, відповідно до квитанції на оплату послуг з централізованого водокористування за особовим рахунком № НОМЕР_1 за січень 2022 року споживачем послуг є ОСОБА_1 . Заборгованість, нарахована споживачу станом на січень 2022 року, визначена у розмірі 33592 гривні 21 копійка (а.с. 11). Розрахунок, за яким за період з 09 березня 2021 року по січень 2022 року заборгованість збільшилася з 18987 гривень 92 копійок до 33592 гривень 21 копійки, в матеріалах справи відсутній.

Апелянт посилається на те, що згідно з договором про надання послуг з водопостачання послуги надаються власнику та членам його сім`ї, що складається з 10 осіб (а.с. 77). Разом з тим, згідно з відомостями, наданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27 лютого 2021 року №Б3-41821-ф/л, жодна особа за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрована (а.с. 5 зворот). Інші докази, які б підтверджували наявність у позивача заборгованості зі сплати послуг з водопостачання, в матеріалах справи відсутні. Вказане, у свою чергу, спростовує позицію відповідача-апелянта щодо правомірності відключення позивача від водопостачання у зв`язку із наявністю заборгованості за сплату цих послуг.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає заочне рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеса від 29 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда

Повний текст постанови складений 19 червня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк