Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/2370/23
Провадження № 2-о/644/81/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Демченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

УСТАНОВИВ:

Заявником, 28.04.2023 року, було подано до суду заяву про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Перемога, Липецької сільської територіальної громади Харківського району, Харківської області. В обґрунтування заяви зазначив, що він є сином померлої, на момент її смерті селище перебувало в окупації, через відсутність можливості звернутись до закладу охорони здоров`я, документів встановленої форми про смерть, що повинен бути виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою отримано не було. На день смерті, через окупацію селища, не було можливим, викликати швидку, звернутись за послугами з поховання, тому її було поховано сусідами, які також проживали у вказаному селі в період окупації. Зазначав, що станом на момент розгляду він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерті у відділі державної реєстрації, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території на той момент, де проходили активні бойові дії, на якій не можливо було отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації. Встановлення даного факту є потрібним для реєстрації факту смерті матері та отримання відповідного свідоцтва.

В судовому засідання заявник вимоги підтримав, суду пояснив, що померла його мати, під час окупації вона перебувала в с. Перемога, за нею доглядала ОСОБА_3 .. Безпосередньо в селище на момент окупації не було будь-яких медичних закладів, фахівців, що мали б змогу зафіксувати факт смерті, також були відсутність будь-які представники влади, щоб мати змогу отримати дозвіл на поховання, свідоцтво про смерть. Мати померла вдома, вночі, на наступний день, сусіди виготовили з підручних засобів труну та з усного дозволу військових, які там стояли, запитавши усно дозволу колишньої депутатки Люби, яка також перебувала в окупації, поховали мати на кладовищі. Також пояснив, що після деокупації селища 05.05.2022 року, нікого не було, ані військових, ані представників влади, тривали дуже сильні обстріли, людей вивозили волонтери. Коли стало спокійніше, менше обстрілів, він звернувся до адміністрації з питання отримання свідоцтва про смерть, але йому повідомили, що необхідно проводити ексгумацію, судово-медичний експерт потім видає медичне свідоцтво, на підстав якого видається свідоцтво про смерть, ця процедура безкоштовна, але потрібно сплатити послуги копачів, перевозку, на це потрібно значні кошти, яких він не має, звертався до медзакладу, але йому відмовили видати довідку про смерть, оскільки лікар не оглядав померлу. Тому, звернувся до суду та просив встановити відповідний факт смерті.

Представник заінтересованої особи про час та дату розгляду справи був повідомлений, будь-яких пояснень, заяв до суду не надходило.

Суд, вислухавши доводи заявника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

Заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с.Ст-Салтів, Вовчанського району Харківської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактично проживає АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту та копією довідки ВПО. Відповідно до копії свідоцтва про народження матір`ю заявника є ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , в с.Шестакове, Вовчанського району, Харківської області, зареєстрована АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту. Відповідно до копії виписки з медичної картки амбулаторного хворого, ОСОБА_2 дійсно перебувала на диспансерному обліку за місцем мешкання у сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с.Тернова КНП Липецької сільської ради «Центр первинної медичної допомоги №5 Харківського району», лікарів кардіолога та невролога Мереф`янської ЦРЛ, більше 30 років з приводу захворювань, періодично проходила стаціонарне лікування, з початку 2021 року стан хворої поступово погіршився, незважаючи на проведене амбулаторне та стаціонарне лікування. Зі слів родичів, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На цей час с. Перемога Харківського району перебувала під окупацією військами рф, лікувальні заклади не працювали, у родичів не було можливості звернутись до сімейного лікаря та отримати лікарське свідоцтво про смерть.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона зареєстрована в АДРЕСА_3 , не є медичним працівником, освіти медичної не має, на прохання родини ОСОБА_4 , доглядала за ОСОБА_5 з вересня 2022 року. Вона не хворіла, була звичайна літня жінка, десь за два дні до смерті було прохолодно, вона вийшла на двір легко вдіта та захворіла, злегла, 2 дні не вставала, з 03.03.2022 року на 04.03.2022 року їй скоріше стало гірше, вона кричала, просила взяти її за руку, а потім замовчала, очі були закриті, пульсу не відчувалось, тому зробила висновок, що бабуся померла. Пішла до сусідів, сказала, що бабуся померла, ті сказали їй йти до ОСОБА_6 , це родич ОСОБА_4 , прийшла його жінка ОСОБА_7 , подивилась на бабусю та сказала, так, вона померла. ОСОБА_7 не має медичної освіти. Потім жінки, які в селі цим займаються, прийшли обмили тіло, одягли, а 04.03.2022 року бабусю поховали на кладовищі. Якихось документів не отримували, бо в селі не було органів влади, не було медичних працівників. Від чого померла бабуся не знає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона зареєстрована в АДРЕСА_4 , були сусідами з ОСОБА_5 . Десь, ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , бачила ОСОБА_9 на вулиці у дворі, вона була без верхнього одягу, а ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , яка доглядала за бабусею, повідомила, що вона захворіла, злягла, казала, що покличе ОСОБА_7 , це родичка, оскільки лікарів не було та викликати когось з медичною освітою не було можливо. 03.03.2022 року без п`яти хвилин за дванадцяту до них зайшла ОСОБА_10 та повідомила, що вона йде до ОСОБА_7 , оскільки бабуся померла. Вони з ОСОБА_7 самі займались похованням, звертались до ОСОБА_11 , колишньої депутатки, просили дозволу поховати бабусю на кладовищі, звернулись з проханням допомогти збити труну, та поводу з конем, для того, щоб відвезти труну на кладовище. Труну допомогли хлопці зробити, бачила, як ставили труну на поводу, але на кладовище руські військові не дозволили піти всім, щоб не було скупчення. 13.05.2022 року після де окупації, вона з чоловіком виїхала. Також пояснила, що лікар був в селищі ще до початку війни, в момент коли померла бабуся не було нікого. Після 05.05.2022 року почались сильні обстрілі.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що були сусідами з ОСОБА_5 , жили поряд, ОСОБА_10 доглядала бабусю. В останнє бачив ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , вона стояла біля воріт, поспілкувались, вона сама пересувалась, а потім дня 2-3 не бачив її. ОСОБА_10 казала, що бабуся захворіла, лежить. ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно біля опівночі, ОСОБА_10 постукала, повідомила, що бабуся померла, потім вона побігла далі до родичів бабусі. На наступний день збили з чоловіками самостійно труну, яку поклали на поводу з конем, та питали у руських, що там стояли, чи можна проїхати на кладовище, поховати, вони дозволили, але не всім. В той час в селі не було ані лікарів, ані представників влади. Лікар до війни приїжджав 1 раз на тиждень, а голова сільради Шабельник, виїхала, бо було небезпечно.

Із змісту повідомлення КНП «Центр первинної медичної допомоги №5 Харківського району» від 13.06.2023 року вбачається, що у родичів ОСОБА_2 не було можливості звернутись

до сімейного лікаря та отримати лікарське свідоцтво про смерть, оскільки сімейний лікар амбулаторії с. Тернова не мав можливості 03.03.2022 року потрапити до м. Харків до окупованої території с. Перемога Харківського району, для встановлення факту смерті та видачі лікарського свідоцтва про смерть. Згідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма 106/о), затвердженої Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545: п.2.2. Лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину, п.2.4. Забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті, тобто можливість видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на окупованій території не передбачена діючими інструкціями та наказами МОЗУ.

Оцінюючи в сукупності всі надані докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

За правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до вимог п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма 106/о) затвердженої Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545:

п. 2.2. Лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину;

п. 2.3. У разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину;

п.2.4. Забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті.

За правилами ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В даному випадку, заявником не було надано суду належних та допустимих доказів, які достовірно свідчили про смерть його матері, у певний час та за певних обставин, про що може свідчити лікарське свідоцтво про смерть, яке видається ФОП та такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи, фельдшерська довідка про смерть, акти правоохоронних органів, тощо, якими підтверджується факт смерті, дата, час, причина смерті. Покази свідків в даному випадку не можуть бути належним та достовірними доказами, оскільки дані особи не є фахівцями в галузі медицини, не можуть підтвердити суду, що смерть настала саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , причину смерті, також суду не надавались докази з місця поховання, довідок про час та місце поховання саме ОСОБА_2 .. Також, заявником було зазначено, що він звертався до органів влади щодо вирішення питання про надання відповідного документу про смерть матері, враховуючи обставини її поховання, але йому, усно, роз`яснили порядок отримання такого документу, виключно шляхом проведення ексгумації, з яким він не погодився через брак коштів.

Враховуючі наведене, суд вважає, що подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 76, 81, 89, 90, 95, 264-268, 293, 315, 317 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 23.06.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя О.В. Бугера