08.05.2023 Справа № 363/3069/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Мацьовитій Я.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

представник позивачки звернувся до суду з даним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 92 808 грн. 06 коп., інфляційні витрати в розмірі 53 411 грн. 97 коп., 3% річних в розмірі 11 808 грн. 24 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 900 грн., витрати на отримання банківської виписки у розмірі 100 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1 620 грн. 28 коп. та витрат на юридичну допомогу в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, автомобілю позивачки завдано шкоди, яку в повному обсязі страховиком відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не відшкодовано, коли вартість пошкодженого автомобіля перевищує його ринкову вартість до ДТП.

Представник відповідача подала відзив, у якому зазначила, що подані позивачем звіти про оцінку КТЗ №01-01/07 від 03.07.2019 року та №01-01/07-01 від 03.07.2019 року містять суперечливі, недостовірні відомості. Вартість автомобіля і визначений розмір шкоди є необґрунтованим і завищеним, коли реальну вартість пошкодженого транспортного засобу в сумі 108 880 грн., за яку його позивачем відчужено, безпідставно не враховано.

Підстав для застосування ст. 625 ЦК України не вбачала, оскільки в даному випадку відповідач не є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, яке в установленому Законом порядку або на підставі договору не визначено, а обов`язку його сплати з певного часу у відповідача не виникло.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що звіти про оцінку вартості матеріального збитку відповідають вимогам п.п. 56, 60 Національного стандарту №1 (Постанова кабінету міністрів України №1440 від 10 жовтня 2003 року), а доводи відзиву є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, зазначив, що сума ПДВ вираховується лише у випадку, коли автомобіль підлягає відновленню згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, а коли автомобіль не підлягає відновленню, то ПДВ не вираховується, посилався на те, що ст.ст. 173, 180-183 Податкового кодексу України визначають необхідність включення ПДВ в розрахунки розміру заподіяної шкоди.

У той же час, згідно практики Верховного Суду положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, в тому числі й деліктні.

Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, в яких підстав для оплати витрат на правову допомогу позивачу не вбачала, оскільки представник позивача в суді Олексієнко М.М. не є адвокатом.

Посилалася також на те, що позивач не надала жодних доказів, які підтверджують, що технічний стан автомобіля станом на 25 жовтня 2018 року (день ДТП) ідентичний технічному стану автомобіля станом на 01 липня 2019 року (день огляду оцінювачем). Не надано доказів і про те, що автомобіль з моменту ДТП не експлуатувався, а переміщення автомобіля відбувалося без будь-яких інших пошкоджень, у зв`язку з чим вважала неспростованою позицію відповідача. Також вважає недоведеним той факт, що технічний стан автомобіля, встановлений оцінювачем, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позовної заяви.

Наполягала на тому, що сторона позивача не надала жодних доказів, які б підтверджували, що автомобіль відновлено, розміру витрат на відновлення автомобіля, та те, що автомобіль продано у відновленому стані.

Крім того, вважала, що звіт про оцінку КТЗ №01-01/07 від 03.07.2019 року та звіт про оцінку КТ3 № 01-01/07-01 від 03 липня 2019 року, які подані позивачем, не відповідають вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. №142/5/2092, а тому не можуть прийматись до уваги. В зв`язку з чим представником відповідача щодо вказаних звітів подано аналіз ТОВ «Експертна компанія «Укравоекспертиза-Стандарт» від 03 лютого 2020 року. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, експерта Коробку А.А., допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2018 року о 09 годині 30 хвилин в м. Вишгород, вул. Набережна ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, яка склалася при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, проїжджаючи перехрестя з вул. Глібова, зі слів водія гр. ОСОБА_4 , здійснив рух на червоний сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем «FORD» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , яка здійснювала поворот ліворуч, рухаючись в зустрічному напрямку, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року в справі 363/133/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року в справі 363/132/19 провадження в справі щодо ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Власником пошкодженого транспортного засобу Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була позивачка, що підтверджується свідоцтвом про його реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року.

Як вбачається з виписки по картці/рахунку 27.03.2019 року ОСОБА_4 отримала від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн.

Згідно звіту ФОП ОСОБА_7 №01-01/07 від 03 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту КТЗ «Ford Fiesta» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату ДТП, становить 331 276 грн. 52 коп., а ринкова (дійсна) вартість цього КТЗ, без обліку аварійних пошкоджень на дату ДТП, з урахуванням ПДВ та вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень вказаного автомобіля становить 241 892 грн. 25 коп.

Згідно звіту ФОП ОСОБА_7 №01-01/07-1 від 03 липня 2019 року ринкова вартість КТЗ «Ford Fiesta» реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням аварійних пошкоджень, на дату ДТП, становить 37 360 грн. 05 коп.

01.07.2019 року та 03.07.2019 року ОСОБА_4 сплатила ФОП ОСОБА_7 за проведення автотоварознавчого дослідження грошові кошти в сумі 3 900 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового ордера 01-01/07, та 01-01/07-1 відповідно.

Згідно даних з платформи AUTOonline компанії ТОВ «Аудатекс Україна» вбачається, що автомобіль Ford Fiesta 07.06.2019 року продано за 108 880 грн.

Даний факт також підтверджується показаннями свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що купив автомобіль Ford Fiesta в пошкодженому і невідремонтованому стані на аукціоні в червні 2019 року за 108 880 грн. Оглянувши в суді фотографії пошкодженого автомобіля, підтвердив, що автомобіль був в стані, зображеному на фото, ці ж фотографії розміщалися на аукціоні. Після того він автомобіль відремонтував та перепродав в вересні 2019 року.

Свідок ОСОБА_6 в суді підтвердив, що він оглядав автомобіль Ford Fiesta і виставляв його фотогрфії на аукціон. Пояснив, що він є ФОП оцінювачем, до якого звернувся відповідач разом з власниками пошкодженого автомобіля. Попередньо оцінив та визначив, що пошкодження автомобіля перевищують його вартість, саме тому виставив його на аукціон. Оскільки його послуги як оцінювача власниками автомобіля не оплачені, письмовий висновок про оцінку ним не складено. Як відомо свідку, автомобіль згодом продано на аукціоні за 108 880 грн.

Згідно листа Головного сервісного центру МВС №31/890аз від 18.10.2019 року автомобіль Ford Fiesta 04.09.2019 року перереєстровано на іншу особу.

Відповідно до висновків судової транспортно-товарознавчої експертизи №21032/21-54 від 26.10.2022 року:

-вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Форд Фієста» д.н.з. НОМЕР_2 станом на момент ДТП 25 жовтня 2018 року складає: 228 512 (двісті двадцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 60 (шістдесят) коп. з ПДВ.

-вартість транспортного засобу «Форд Фієста» д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані станом на момент ДТП 25 жовтня 2018 року складає: 35 704 (тридцять п`ять тисяч сімсот чотири) грн. 57 (п`ятдесят сім) коп.

Експерт ОСОБА_8 , будучи допитаним в суді, підтвердив висновки зазначеної експертизи та ствердив, що експертизу ним проведено з дотриманням існуючих методичних рекомендацій на підставі бюлетеня автотоварознавця. Вартість автомобіля визначено як у пошкодженому стані, так і в непошкодженому на момент ДТП із застосуванням алгоритмів типу «А». Вартість автомобіля в експертизі зазначено з урахуванням ПДВ, проте розмір такого ПДВ окремо не обрахувався, а зазначено реальний розмір вартості КТЗ.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_4 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, який позивачка отримала в цій справі в розмірі 100 000 грн.

При визначенні фактичного розміру завданої шкоди, суд виходить з вартості КТЗ до ДТП згідно проведеної по справі судової транспортно-товарознавчої експертизи та виходячи з меж заявлених позовних вимог.

Так, згідно висновку проведеної по справі судової транспортно-товарознавчої експертизи встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу становить 228 512, 60 грн. і дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 329 950, 37 грн. і перевищує вартість автомобіля, а тому його ремонт є економічно необґрунтованим і автомобіль вважається фізично знищеним.

За таких обставин відшкодуванню підлягає різниця між вартістю автомобіля до ДТП та вартістю пошкодженого автомобіля після ДТП.

Встановлено, що реальна вартість, за яку відчужено пошкоджений автомобіль позивачки становить 108 880 грн., що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді, документами стосовно проведення аукціону.

В суді представник позивача погодився з тим, відчуження пошкодженого автомобіля дійсно мало місце, проте реальна ціна, за яку продано автомобіль стороні позивача не відома. При обрахуванні розміру шкоди просив брати до уваги розмір визначений експертизою в сумі 35 704 грн. 54 коп.Однак ця сума є заниженою, яка фактичним обставинам справи та її матеріалам не відповідає.

Виходячи з необхідності визначення реальних збитків, яких особа зазнала в зв`язку з пошкодженням її майна (ст. 22 ЦК України), при вирішенні справи та визначенні вартості пошкодженого автомобіля, суд бере до уваги дійсний та реальний розмір грошових коштів отриманих за його продаж (108 880 грн)., що найбільше відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України).

При цьому, суд відкидає доводи відповідача щодо включення або не включення до ринкової вартості автомобіля суму ПДВ, оскільки експерт в суді пояснив, що реальна вартість автомобіля до ДТП становила 228 512 грн. 60 коп., яка згідно методичних підходів до оцінки майна та їх основних засад вказана з ПДВ, а сам розмір ПДВ ним окремо не обраховувався.

Оскільки, факт включення або не включення ПДВ вартості КТЗ та до вартості відновлювального ремонту залежить від форми оподаткування суб`єкта господарської діяльності, який надає послуги з проведення відновлювального ремонту та/або продажу запасних частин і матеріалів, а в справі відсутні відомості про проведення такого ремонту КТЗ, коли сам розмір ПДВ окремо не нараховувався, підстав для зменшення вартості відшкодування на суму ПДВ, суд не вбачає.

При цьому, висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №21032/21-54 від 26.10.2022 року є науково обґрунтованим, який найбільше відповідає обставинам справи та її матеріалам, ґрунтується на досліджених в суді фотозображеннях пошкодженого транспортного засобу Ford Fiesta, а тому приймається судом до уваги при вирішенні справи.

Підстав вважати, що транспортний засіб після ДТП зазнав інших пошкоджень у суду немає, а тому доводи відповідача про це матеріалам справи не відповідають.

Відтак, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 становить 19 704, 60 грн. (228 512 грн. 60 коп - 100 000 грн. - 108 880 грн.).

Крім того за складання звітів про оцінку вартості матеріального збитку позивач поніс витрати в розмірі 3 900 грн, які підлягають включенню в розмір відшкодування, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням її майна (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача відшкодування в розмірі 19 704 грн. грн. 60 коп. та 3 900 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.

Що стосується решти вимог, то в їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, посилання позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 3% річних та інфляційних витрат в період з 26.10.2018 року по 21.01.2023 року є необґрунтованими та вимогам Закону не відповідають. Оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України для настання відповідальності, яка передбачена цією статтею, необхідними є дві умови: наявність вираженого у грошових одиницях зобов`язання, передбачених законом чи договором, та прострочення його виконання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи не можна дійти висновку, що відповідач мав виражене грошове зобов`язання, а саме обов`язок сплатити на користь позивача конкретну визначену суму, встановлену договором чи законом, починаючи з 26 жовтня 2018 року.

Однак, розмір грошового зобов`язання у вигляді відшкодування, яке відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, в цій справі може виникнути тільки на підставі вказаного судового рішення.

Отже, прострочення боржника та настання цивільної відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно ст. ст. 612, 625 ЦК України в цій справі місця немає і може виникнути лише за умови невиконання судового рішення.

Також суд не може дійти висновку, що витрати на отримання виписки з банківського рахунку в розмірі 100 грн. понесені позивачем, є витратами в розумінні ст. 22 ЦК України. З характеру цих витрат не можна дійти висновку і позивачем не доведено, що вони є необхідними та безумовними та такими, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а тому підстав для їх стягнення суд не вбачає.

За змістом вимог ст.ст. 133, 137 ЦПК України до витрат на професійну правничу допомогу, відносяться витрати, які пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Водночас, позивачем в суді не доведено, що понесені позивачем витрати в розмірі 10 000 грн., які сплачено на користь фізичної особи-підприємця пов`язані з правничою допомогою адвоката, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Встановлено, що Звіти подані позивачем про оцінку КТЗ складені суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз.

Аналіз аварійного комісара ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза- Стандарт» на вказаний висновок експертного дослідження (звіти КТЗ №01-01/07, №01-01/07-01 від 03 липня 2019 року) суд до уваги не приймає. Так, правова природа вказаного документу є недостатньо визначеною, а в суді не доведено, що аварійний комісар може перевіряти та давати оцінку звітам експертного дослідження.

Крім того, самі висновки вказаного аналізу є не змістовними, не обґрунтованими, не містять ніяких розрахунків, будуються на припущеннях і мають консультативний характер та не можуть спростовувати звіти №01-01/07 та №01-01/07-1 від 03.07.2019 року, висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №21032/21-54 від 26.10.2022 року, які узгоджуються між собою та відповідають іншим матеріалам справи.

А тому понесенні відповідачем витрати за проведення цього аналізу в розмірі 7000 грн. не підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, які не мають достатніх ознак, передбачених ст. 139 ЦПК України, коли цей доказ суд відхилив, як неспроможний.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судом вставлено порушене право позивача, яке підлягає захистові, а позов про це частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 265, 268, 279 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 19 704, 60 грн., а також витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 900 грн. та судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а всього 24 678 ( двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 20 (двадцять) коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 17 травня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя