КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2193/23
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
за участю секретаря Матвієвої А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
Комунальної некомерційної установи
«Міський спеціалізований будинок дитини №1»
Одеської міської ради
за участю третіх осіб: Орган опіки та піклування
Київської районної адміністрації Одеської міської ради,
Служби у справах дітей Одеської міської ради,
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
11.04.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій позивач просить суд позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідачів на користь дитини аліменти у розмірі з кожного по частки від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення до суду з позовом та до досягнення ним повноліття.
В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на державному забезпеченні та зарахований до Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради. Відомості про батьків малолітнього внесені на підставі ст. 133 СК України. Однак, відповідачі не забрали дитину з пологового будинку після її народження, не цікавляться долею дитиною, жодного разу її не відвідували, що свідчить про ухилення від виконання батьківських прав відносно власної дитини.
Вказані підстави зумовили звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 26.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
30.05.2023 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання призначене на 12.06.2023 року учасники справи не з,явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак:
- від представника позивача 12.06.2023 року до суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності позивача;
- від представника Служби у справах дітей Одеської міської ради 12.06.2023 року також надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності;
- від третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов до суду висновок №01-05-3/254вх від 02.06.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 ;
- від відповідачки - ОСОБА_1 30.05.2023 року надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відутності.
Щодо сповіщення відповідачів, суд зазначає наступне.
Частиною 6 статті 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
На виконання зазначеної вимоги, судом було отримано відповіді з відповідного відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та встановлено, що:
- ОСОБА_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак 02.12.2022 року знятий з реєстрації;
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак 15.02.2022 року знята з реєстрації.
Як вже зазначалось, відповідачка ОСОБА_1 обізнана про наявне відносно неї судове провадження та скористалась процесуальним правом на подання заяви про розгляд справи за її відсутності, що свідчить про належне повідомлення останньої.
Повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату, час і місце проведення судового засідання, за наслідком відсутнього місця зареєстрованого проживання, здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого, відповідач у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином.
Таким чином, ОСОБА_2 про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Статтею 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що малолітній - ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі, Одеської області, Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.01.2023, актовий запис про народження № 46 від 17.01.2023 року.
Відповідно до повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Пологовий будинок №7» Одеської міської ради від 26.09.2022 року за 637, громадянкою України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 у вищевказаному медичному закладі, дитину чоловічої статі, про що видано медичне свідоцтво про народження № 152 від 26.09.2022 року, видане КНП «Пологовий будинок № 7» Одеської міської ради.
Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складеним адміністрацією КНП «Пологовий будинок № 7» Одеської міської ради, у присутності старшого інспектора СЮП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області та представника територіального відділу Служби у Київському районі, мати дитини - ОСОБА_1 , самовільно покинула медичний заклад, залишивши там дитину.
Відповідно до інформації Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 05.10.2022 року за 1894/ш31-18 виявлено актовий запис про шлюб № 1205 від 28.06.2022 складений Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Видане свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 .
Дошлюбне прізвище матері - « Зулієва », після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_2 », паспорт, після зміни прізвища не замінила.
Згідно з інформацією Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 06.10.2022 № С5-155655-ю/л, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знято з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 15.02.2022.
ОСОБА_2 зареєстрованого місця проживання не має.
За інформацією наданою Центром соціальних служб Одеської міської ради (далі - ЦСС ОМР) від 14.10.2022 №04/01-2443 при проведені бесіди з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стало відомо, що вона, дійсно, ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину чоловічої статі в КНП «Пологовий будинок №7» ОМР та з`ясовано, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не має можливості, бажання виховувати та утримувати свою новонароджену дитину. Провідним фахівцем із соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради ОСОБА_1 надані послуги разового консультування, інформування та запропоновані послуги консультування, згідно державного стандарту, від яких вона відмовилася.
Згідно з розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.11.2022 року за №405р «Про присвоєння дитині прізвища, імені по батькові та реєстрацію в органах ДРАЦС», до якого внесено зміни розпорядженням №2р від 02.01.2023 року, новонародженій дитині 23 вересня 2022 року присвоєно прізвище - ОСОБА_4 , ім`я - ОСОБА_4 по батькові - ОСОБА_4 . Також розпорядженням наказано внести відомості про батьків на підставі ст. 133 СК України, а саме: матір`ю вказати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Внесення відомостей про батьків малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі ст. 133 СК України, також підтверджено листом Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.01.2023 року за №119/24.31-18.
Відповідно до направлення Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної військової адміністрації до будинку дитини від 07.11.2022 року за № 102/03, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , направлено до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради.
Відповідно до наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 20.01.2023 року за №19, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Листом Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради від 01.03.2023 року за №124 підтверджено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває у вказаній установі на повному державному забезпеченні, за час перебування дитини в будинку дитини, ним ніхто не цікавиться та не допомагає у вихованні і утриманні.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.
Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є зокрема: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони.
Досліджуючи подані до суду документи та приймаючи вище встановлені обставини в сукупності, суд вважає, що стороною позивача доведена винна поведінка відповідачів, як батьків, по відношенню до виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказані обставини додатково підтверджуються тим, що відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особисто залишили та не забрали свою дитину - ОСОБА_3 в пологовому будинку, не здійснивши жодних дій та умов для повернення дитини до дому, жодного разу не відвідавши малолітнього під час перебування у будинку дитини, не цікавлячись його долею та не приймаючи жодної участі в його утриманні.
Судом також встановлено, що у відповідності до приписів статті 19 СК України, питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглянуто Суворовською районною адміністрації Одеської області, за наслідком чого надано відповідний висновок від 02.06.2023 року за №01-05-3/254вх щодо доцільності позбавлення відповідачів, як батьків, батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказаним висновком також встановлені наступні обставини.
Зазначено, що у відповідності до довідки Служби від 12.04.2023 року за №133 про наявність братів та сестер, у малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідні брати та сестри: неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , малолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та малолітня ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10
Відповідно до довідки Служби від 12.04.2023 № 133/1, у малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відкритий поточний рахунок в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_3 .
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.04.2023 року, право власності на нерухоме майно за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не зареєстровано.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.04.2023 року, право власності на нерухоме майно за матір`ю дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстровано.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.04.2023 року, право власності на нерухоме майно за батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не зареєстровано.
Відповідно до листа КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради від 05.04.2023 №202, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває у вищезазначеному закладі на повному державному забезпеченні з 11.11.2022.
За час перебування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в будинку дитини, батьки дитину взагалі не відвідували, не телефонували, не цікавилися його здоров`ям, розвитком та не надавали жодної матеріальної допомоги.
Редакцією газети «Одеські вісті», у випуску № 17 від 27.04.2023, розміщено оголошення щодо розшуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для з`ясування думки стосовно позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала письмове пояснення від 08.05.2023 року про те, що вона не проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Розглядаючи зазначену справу, судом також приймається подана відповідачкою - ОСОБА_1 30.05.2023 року до суду заяву про визнання позову та позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Аналізуючи в сукупності досліджені докази, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд діючи в інтересах дитини прийшов до висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_1 у та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наслідком чого позов Комунальної некомерційної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачі не надають матеріальну допомогу на утримання сина.
Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; ) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При викладених обставинах суд вважає за доцільне одночасно з позбавленням батьківських прав ухвалити стягувати з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліменти на користь малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за № НОМЕР_4 , у розмірі по 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом - 11.04.2023 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом враховується, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26.04.2023 року було відстрочено КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 5368,00 грн. до ухвалення судового рішення по справі.
З урахуванням викладеного, задоволення позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягненню з кожного з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 2684 гривні 00 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282, 352 - 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 166, 180, 182, 243, 244 СК України, суд,
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , аліменти на користь малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за № НОМЕР_4 , у розмірі по 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_14 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , аліменти на користь малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за № НОМЕР_4 , у розмірі по 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_14 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , на користь Держави судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , на користь Держави судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.