Справа № 347/71/23
Провадження № 22-ц/4808/756/23
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів - Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Кіцули Ю.С.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про невиконання умов договору про надання правової допомоги, стягнення матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначив, що між ним та ОСОБА_2 26.11.2021 року було укладено договір №16/21 «Про надання правової допомоги», також позивачем було оформлено ордер на надання правничої допомоги Серії АТ№1017279 від 26.11.2021 року на ім`я ОСОБА_2 .

Умовами вказаного договору передбачено, що сторони уклали даний договір про захист та представництво прав і законних інтересів клієнта державних органах,установах і організаціях незалежно від форм власності. Для виконання умов даної угоди клієнт уповноважує адвоката на звернення із запитами до всіх підприємств, установ і організацій з будь-яких питань, що стосуються прав та охоронюваних законом інтересів клієнта.

За надання юридичної та правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, сума якого визначається за домовленістю та затратами пов`язаними з надання правової допомоги у відповідності до вимог ст.632 ЦК України. За дорученням клієнта виплата понесених витрат адвокату може бути здійснено третіми особами.

Під час укладання зазначеного договору ОСОБА_2 було озвучено, що якщо він отримає належну йому пенсію, то половину пенсії, враховуючи заборгованість за попередні періоди, виплатить позивачу у якості гонорару, будь-яких авансових виплат від ОСОБА_2 він не отримував.

Договір було укладено відповідно до положень ст. 631 ЦК України, посвідчено ним та ОСОБА_2 та скріплено його печаткою адвоката.

З моменту укладення договору ним як адвокатом було виконано наступну роботу: складено та направлено на ім?я начальника Управління праці і соціального захисту населення Косівської РДА адвокатський запит з метою отримання інформації, чи призначалася і чи виплачувалась соціальна допомога громадянину ОСОБА_2 ; складено та направлено на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області адвокатський запит з метою отримання інформації; за допомогою Порталу Електронних Послуг Пенсійного фонду України з особистого кабінету ОСОБА_2 , доступ до якої ОСОБА_2 було йому надано, направлялося письмове звернення від імені ОСОБА_2 до ПФУ з метою отримання роз`яснення щодо наявних розбіжностей в страховому стажі, які були зазначені в особистому кабінеті ОСОБА_2 . Відповідь було отримано. 29.04.2022 року складено і направлено повторне звернення до ПФУ на Порталі Електронних Послуг Пенсійного фонду України з проханням надати конкретну інформацію про ті періоди трудової діяльності, які не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_2 і з яких саме причин. Відповідь було отримано.

Складено та направлено на Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області адвокатський запит від 15.08.2022 року

Зазначив, що також проводив детальний аналіз законодавства, розрахунки страхового стажу ОСОБА_2 відповідно до всіх записів у його трудовій книжці. Упродовж всього часу з моменту укладення маж ним та ОСОБА_2 договору про надання правової допомоги, ним вказаній особі надавалися неодноразові юридичні консультації з приводу його ситуації з призначенням пенсії за віком. Окрім правової допомоги був змушений надавати і похідні від неї кур`єрські послуги по відправленню поштових листів, врученню адвокатських запитів, та отриманні на них відповідей, а також придбання конвертів і відправлення поштових листів за власний кошт.

Однак, після призначення 12.05.2022 року ОСОБА_2 пенсії за віком відповідач відмовився оплачувати його послуги, як послуги адвоката, зіславшись на той факт, що пенсію ПФУ йому було нараховано та виплачено завдяки його зверненню до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Позивач зазначив, що оскільки договором №16/21 від 26.11.2021 року, ціна гонорару не була обумовлена, а договором передбачено, що сума гонорару визначається за домовленістю та затратами пов`язаними з наданням правової допомоги, тому позивачем за основу було взято окремі ціни на послуги адвоката адвокатського об`єднання «Xіт» із загальнодоступної мережі Інтернет, на підставі яких ним було складено розрахунок вартості послуг, виконаних під час надання правової допомоги громадянину ОСОБА_2 .

Позивач посилається на те, що дана ситуація негативно вплинула на стан його здоров`я, оскільки він є інвалідом 1 групи, а тому змушений був звернутися за консультацією до лікаря-кардіолога, за результатами обстеження йому було призначено курс лікування, тому позивачем було придбано ліків на суму 1815 грн.

Вважає, що неправомірними діями ОСОБА_2 йому було завдано душевних та моральних страждань, які спричинили розлад його здоров`я, що призвело до необхідності звернення до медичної установи і тривалого лікування.

У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3000 грн не сплаченого ним гонорару за надання правової допомоги, 1815 грн майнової шкоди на проходження медичного обстеження та придбання ліків, 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Косівського районного суду Івано-Франівської області від 20 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що посилання суду першої інстанції на постанову Верховного суду №922/1163/18 від 06.03.2019 року є невірним, оскільки в даній постанові не виключена можливість задоволення судами компенсації судових витрат повністю або частково, за відсутності у тексті договору умов щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, шо надаються адвокатом.

Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що ним разом з позовною заявою було надано детальний розрахунок виконаної роботи з фіксованим розміром оплати за кожну надану послугу та копії документів, що підтверджують надання таких послуг.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що положеннями ст. 629 ЦК України, та ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено обов`язкове зазначення фіксованого розміру оплати наданих послуг або погодинної оплати. Відповідно до ч. 4 ст. 632 ЦК України, якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. З цією метою ним було долучено скріншот на адвокатські послуги адвокатського об`єднання «Хіт». Скаржник не погоджується з висновком суду щодо неналежності даного доказу, оскільки ним бралися не середні ціни на адвокатські послуги, а мінімальні.

Зазначив, що ОСОБА_2 добровільно укладено договір про надання правової допомоги, про розірвання договору в односторонньому порядку не повідомляв, домовленостей про те, що відповідач буде займатись відновленням своїх порушених прав не було, договором про надання правової допомоги не передбачено.

Зазначив, що після його неодноразових звернень до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, позивачу було нараховано та виплачено разом з заборгованістю пенсію в сумі 12 000 грн.

Посилання ОСОБА_2 , що він неналежним чином виконував свої обов`язки адвоката є безпідставними.

Вважає, що ним надано належні докази на підтвердження матеріальної та моральної шкоди, які суд не врахував.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

При укладанні договору між ним та позивачем була досягнута усна домовленість, що розрахуватися з адвокатом він мав коштами, які він отримає за виплату пенсії за серпень- листопад 2021 року в сумі 50% від нарахованої суми, якщо позивач зможе домогтися її виплати,тому в договорі №16/21 від 26.11.2021 року не було визначено ціну договору і умови, які повинен надати адвокат, та розрахунки.

Позивачем до позовної заяви не надано копії чеків та розрахунки на послуги, які він надавав відповідачу.

Не погоджується із доводами апеляційної скарги, що після неодноразових звернень до ГУПРУ в Івано-Франківській області відповідачу нарахували і виплатити пенсі. Йому призначено пенсію після того, як він звернувся до Секретаріату Уповноваженого з прав людини.

Вважає, що вимоги позивача про компенсацію матеріальної і моральної шкоди не відповідають вимогам закону. Адвокат неналежним чином виконував свої зобов`язання по договору. У договорі не зазначена ціна, що є істотною умовою договору, невизначеність ціни в договорі є підставою для визнання договору неукладеним.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 9815 грн і є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн * 100 = 268400 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що в укладеному договорі №16/21 від 26.11.2021 року не визначена конкретна сума гонорару, а лише зазначено, що така сума гонорару виплачується за домовленістю та затратами пов`язаними з наданням правової допомоги, відповідач не був проінформований про вартість послуг адвоката. Зміст договору не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару, порядок його сплати. Суд не взяв до уваги в якості доказу вартості послуг адвоката надану позивачем роздруківку з ігнтернет сайту адвокатського об`єднання «Хіт».

Суд дійшов до висновку, що вимога про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, є похідною від основної вимоги, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.11.2021 року ОСОБА_1 як адвокатом і ОСОБА_2 як клієнтом було укладено договір №16/21 про надання правової допомоги.

На підставі договору про надання правової допомоги №16/21 від 26.11.2021 року ОСОБА_1 видано ордер серії АТ №1017279 на ім`я ОСОБА_2 на представництво у судах всіх інстанцій, правоохоронних органах, прокуратури, установах та організаціях всіх форм власності.

На підтвердження обсягу виконаних робіт адвокатом надано: копію адвокатського запиту від 26.11.2021 року Рогалевич А.Б. в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Косівської РДА. На даний запит Управлінням праці та соціального захисту населення адвокату Рогалевичу А.Б. надано відповідь.

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звертався до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 28.12.2021 року, що підтверджується адвокатським запитом на який надано відповідь 28.12.2021 року.

Адвокатом були здійснені електронні запити від 24.04.2022 року та від 29.04.2022 року в Головне управління Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії ОСОБА_2 .

Згідно копії адвокатського запиту від 15.08.2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на який отримано відповідь.

Позивачем для підтвердження ціни послуг, які ним надавалися, надано роздруківку з сайту компанії адвокатського об`єднання «Хіт» надано інформацію про середню вартість послуг адвоката.

Згідно медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 проведено консультацію у кардіолога, за результатом якої поставлено діагноз, та призначено лікування.

Позивачем було придбаного медикаменти на суму 1815 гривень, що підтверджується фіскальним чеком від 21.10.2022 року.

Згідно розрахунку вартості послуг, виконаних під час надання правової допомоги ОСОБА_2 , загальна сума вартості послуг виконаних під час надання правової допомоги складає 3000 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Рижуку В.В. надано відповідь на звернення ВЕБ -09001-Ф-С-22-033669 від 23.04.2022 року та відповідь на звернення ОСОБА_2 від 12.05.2022 року №0900-0202-5/15307.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно зі ст.1 вказаного Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Ст. 632 ЦК України регулює поняття ціни договору, за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Згідно зі статтею 30 Закону, ст. 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 26.11.2021 року між ОСОБА_1 як адвокатом і ОСОБА_2 як клієнтом було укладено договір №16/21 про надання правової допомоги.

Предметом вказаного договору є надання адвокатом Рогалевич А.Б. правової допомоги про захист та представництво прав і законних інтересів ОСОБА_2 будь-яких державних органах, установах, організаціях. Для виконання умов даної угоди клієнт уповноважує адвоката на звернення із запитами до всіх підприємств, установ і організацій, що стосується прав та охоронюваних Законом інтересів клієнта. Клієнт уповноважує адвоката вести всі господарські, адміністративні цивільні, кримінальні справи з усіма правами, представляти інтереси в судах.

Згідно вказаного договору за надання юридичної та правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар, сума якого визначається за домовленістю та затратами пов`язаними з наданням правової допомоги у відповідності до вимог ст.632 ЦК України.

У постанові від 07 вересня 2020 року у справі 3910/4201/19 Верховний Суд зазначив, у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18,

На підтвердження виконання умов договору №16/21 про надання правової допомоги від 26.11.2021 року позивачем надано: копію адвокатського запиту від 26.11.2021 року до Управління праці і соціального захисту населення Косівської РДА., до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 28.12.2021 року, електронні запити від 24.04.2022 року та від 29.04.2022 року в Головне управління Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії ОСОБА_2 , адвокатський запит від 15.08.2022 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Позивачем надано розрахунок вартості послуг, виконаних ним послуг під час надання правової допомоги відповідачу.

Згідно вказаного розрахунку вартість послуги за складання та направлення на адресу адвокатського запиту 26.11.2021 року до Управління праці і соціального захисту населення Косівської РДА на який отримано відповідь - 500,00 грн. Вартість послуги за складання та направлення на адресу 28.12.2021 року Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на який отримано відповідь -500,00 грн. Вартість послуги -направлення письмових звернень за допомогою порталу електронних послуг Пенсійного фонду України з особистого кабінету відповідача 400, 00 грн кожне. Вартість послуги складання та направлення запиту 15.08.2022 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - 500, 00 грн. Надання ОСОБА_2 консультацій -300 грн, аналіз законодавства -200 грн кур`єрські послуги, придбання конвертів і відправлення поштових листів-200 грн.

Суд першої інстанції при розгляді справи помилково не взяв до уваги надані позивачем докази на виконання робіт, відповідно до умов договору, розрахунок вартості робіт та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення гонорару за надання правової допомоги.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначив, що між ним та ОСОБА_1 26.11.2021 року було укладено договір про правничу допомогу на встановлення розбіжності в загальному страховому стажі. Ціну не встановлювали, була усна домовленість, що якщо з серпня по листопад він отримає пенсію то половину він віддасть ОСОБА_1 .

Відповідач при розгляді справи посилався на те, що адвокат неналежно виконував умови договору.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, що ним було розірвано договір про надання правової допомоги від 26 листопада 2021 року.

Колегія суддів вважає, що позивач надав суду докази наданих ним послуг згідно договору №16/21 та надав докази на підтвердження ціни наданих послуг адвоката за складання та направлення запитів. Однак, колегія суддів вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково на суму 1800,00 грн. Сторонами не заперечується, що угоду було укладено для оформлення пенсії відповідачу. Позивачем не надано суду доказів того, що після оформлення пенсії відповідачу 16.05.2022 року, відповідач 15.08.2022 року направляв запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в інтересах клієнта, крім того позивачем не надано доказів вартості послуг розрахунку страхового стажу, консультацій, вартості кур`єрських послуг.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/17845/15-ц не заслуговують на увагу, оскільки у справі, яка переглядається і у постанові, яка наведена відповідачем різні фактичні обставини.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача майнової та моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення матеріальної шкоди необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, шкодою та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що у зв`язку з погіршенням здоров`я він проходив обстеження та амбулаторне лікування та ним було витрачено на лікування кошти у сумі 1815, 00 грн. Однак позивачем не надано суду доказів неправомірності дій відповідача, які б спричинили шкоду, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, шкодою та вини відповідача. Тому вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

За змістом статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню уразі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Умовами договору сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано суду доказів, того, що відповідачем спричинено йому моральну шкоду. Як зазначалося вище, застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, шкодою та вини. Доказів того, що відповідачем спричинено позивачу моральну шкоду не надано, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

З урахуванням вище викладеного, на підставі п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог позивача. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування послуг наданих договором про надання правової допомоги від 26.11.2021 року №16/21 - 1800, 00 грн. В задоволенні заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача матеріальної і моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати.

За подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1073, 6 грн, за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1610, 40 грн.

З урахуванням часткового задоволення заявлених вимог позивача, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 492, 22 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з несплаченого гонорару за надання правової допомоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1. на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1. 1800 грн не сплаченого гонорару за надання правової допомоги.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1. на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 492, 22 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева