Номер провадження: 22-ц/813/5405/23
Справа № 947/7394/23
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),

суддів: Базіль Л.В.,

Склярської І.В.,

за участю секретаря Виходець А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

встановив

У березні заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просив встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батька - ОСОБА_2 , який помер в м. Брянка Луганської області.

Заява обґрунтована тим, що місто Брянка (Кадіївської МТГ Алчевського району) Луганської області є тимчасово окупованою територією, з чого слід зробити висновок, що у період з квітня 2014 р. по теперешній час, на території м. Брянка не працюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану, тому заявник не має законної можливості отримати свідоцтво про смерть свого батька, а тому не в змозі вирішити питання вступу у спадщину. Вказане підтверджується Наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17 червня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», яким тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, у тому числі, у м. Брянка (Кадїївської МТГ Алчевського району) Луганської області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1

22 березня 2023 року, не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , на електрону пошту апеляційного суду направив апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги скаржник обґрунтував тим, що:

- суд першої інстанції порушив вимоги п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, яким передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При цьому, ст. 317 ЦПК України (спеціальна норма) передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, тобто вказаними положеннями закону прямо передбачено, що вказане питання (встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України) підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, та саме в порядку окремого провадження;

- згідно практики Верховного Суду, судам цивільної юрисдикції надано виключне право прийняття вказаних документів, як доказів для встановлення фактів, що мають юридичне значення.

15 травня 2023 року через підсистему Електрони суд ОСОБА_1 направив до суду заяву, у якій просив проводити розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

16 травня 2023 року на електрону пошту апеляційного суду Відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направив до суду повідомлення, у якому наголосив на тому, що відповідно до підпункту г пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні № 52/2 від 18.10.2000 p.: «Підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Просив розглядати справу за відсутності представника Відділу ДРАСЦ у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи, належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, не з`явились, їх неявка до суду не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність, в порядку частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі того, що до заяви ОСОБА_1 не надано доказів звернення із відповідною заявою до органів, що здійснюють державну реєстрацію актів цивільного стану, на підставі чого суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у заявника відсутні перешкоди у зверненні із заявою для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 до відповідних органів, які здійснюють державну реєстрацію.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статей 5, 18 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, е незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Питання особливостей здійснення провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначенні положеннями статті 317 ЦПК України.

Так, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Копія судового рішення, видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

З наведеного вбачається, що згадані положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів.

При цьому слід зважати, що згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Крім того, судам під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно також брати до уваги практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, це стосується висновків ЄСПЛ, зроблених у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії ("Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "llascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди мас бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

З огляду на викладене, під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Вищезазначене викладене у листі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року №985/0/208-21 щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Висновок про можливість розгляду судами заяв про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України без попереднього звернення до органу реєстрації актів цивільного стану та отримання відмови цього органу узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 759/5313/21 (провадження № 61-20540св21), у якій заявник просив встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України, до органу реєстрації актів цивільного стану попередньо не звертався. Верховний Суд за наслідками розгляду касаційної скарги скасував постанову суду апеляційної інстанції про відмову у встановленні такого факту з тих підстав, що апеляційний суд не дослідив всі докази, надані заявником, не надав належної оцінки доводам заявника, не врахував вік матері заявника та можливість надання заявником інших доказів на підтвердження факту смерті його матері. Тобто зазначену справу суди розглядали по суті, й Верховний Суд не встановив порушень судами правил юрисдикції, що за правилами цивільного судочинства визначені безумовною підставою для закриття провадження у справі незалежно від наявності таких доводів у касаційній скарзі.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2023 року слід скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367,374,379,382,383 ЦПК України, суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді : Л.В. Базіль

І.В. Склярська