Справа № 214/455/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником позивача адвокатом Новаком Артуром Михайловичем, до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який є представником позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 30 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь понесені судові витрати що полягають у витратах на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив, що 22 листопада 2020 року близько 14 год. 48 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ДЕУ» реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту 200-річчя Кривого Рогу у м. Кривому Розі, не переконався у безпечності маневру для інших учасників руху та не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, що призвело до зіткнення з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим спричинені матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги 10.1, 10.3 ПДР. 25 травня 2021 року, було винесено постанову Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, відповідно до якої ДТП, яке сталося за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , знаходиться у причинному зв`язку з порушеннями, які допустив водій ОСОБА_2 , так як саме діями ОСОБА_2 була створена небезпечна дорожня обстановка (аварійна ситуація). При цьому, суд врахував, що ОСОБА_2 мав можливість пропустити автомобіль «Мерседес», але не зробив цього. На підставі ст. 38 КУПАП провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків. Але відповідно до постанови, в діях ОСОБА_2 , вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.08.2021 року постанову Саксаганського районного суду від 25.05.2021 року залишено без змін. Закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, встановлених ст. 38 КУАП, не перешкоджає зверненню з позовом про стягнення шкоди завданою ДТП. Між діями відповідача ОСОБА_2 та завданою, позивачу ОСОБА_1 шкодою, існує причинний зв`язок, що є у сукупності підставою для відшкодування шкоди. Таким чином, закриття провадження у справі через закінчення строків накладання адміністративного стягнення, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано, та страховою компанією позивачу виплачене страхове відшкодування. Але, позивач вважає, що діями відповідача йому завдано й моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач вимушений був збирати велику кількість документів, звертатись за юридичною допомогою, багаторазово звертатись до страхової компанії, внаслідок чого був порушений його звичайний уклад життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Внаслідок вчинення ДТП, автомобілю позивача ОСОБА_1 було завдано механічні пошкодження, через що він не міг ним користуватися до проведення ремонту, іншого транспортного засобу для пересування містом він не має, тому був вимушений користуватися громадським транспортом, щоб дістатися до роботи чи особистих справах. Даний факт призвів його в стан постійного занепокоєння, що спричинило проблеми на роботі та в сімейних відносинах. Також наявність моральної шкоди позивач обґрунтував необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою, ремонту автомобіля і в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді. Виходячи з моральних страждань перенесених позивачем, які виразилися в порушенні звичайного устрою життя, прикладення додаткових зусиль для відновлення транспортного засобу, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, позивач оцінює моральну шкоду та просить стягнути з відповідача на його користь 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями. особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Отже, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення й прав. Моральна школа полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Верховний суд України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови пpo відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди, повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 вищевказаної Постанови зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника до суду надійшла заява, згідно якої останній просить судовий розгляд справи провести за їх відсутністю, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: постанова (а.с. 10-12), постанова (а.с. 13-15).

Суд, керуючись вимогамист.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: постанову (а.с. 10-12), постанову (а.с. 13-15), так як ці доказ стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме що в діях ОСОБА_2 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд, відповідно дост.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими,так які докази одержані без порушення порядку,встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.05.2021 року встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, 22 листопада 2020 року сталася ДТП за участю автомобіля «Деу» з д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля «Мерседес» з д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановлених ст. 38 КУпАП (а.с.10-12).

Постановою Дніпровського апеляційного суду постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області залишено без змін (а.с. 13-15).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункти 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Так, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.05.2021 року, встановлено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача у скоєному ДТП, під час якого було пошкоджено автомобіль належний позивачеві, повністю підтверджується належними доказами.

Внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу, він зазнав страждання, які виразилися в порушенні звичайного устрою життя, прикладенні додаткових зусиль для встановлення свого транспортного засобу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку що розмір моральної шкоди, завданої позивачу, з урахуванням вимог розумності та справедливості повинен бути визначеним у розмірі 15 000,00 грн., таке відшкодування буде достатнім для розумного задоволення потреби позивача і не призводить до його збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. (а.с.17,18,19).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133 ,141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.; витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов