Справа № 214/6883/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2023 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 ,

у відсутність позивача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

встановив:

позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь та своє утримання у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) до закінчення нею навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та передбачений сімейним законодавством обов`язок по її утриманню. В обґрунтування вимог зазначено, що вона досягла повноліття, однак продовжує навчання у Криворізькому фаховому коледжі торгівлі готельно-ресторанного бізнесу, строк навчання до 30 червня 2023 року. Тому у зв`язку з необхідністю матеріальної допомоги від батька теж, просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених у тексті позовної заяви та відповіді на відзив. При цьому наполягав на відсутності у резолютивній частині рішення вказівки дати закінчення стягнення аліментів з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 лютого 2018 року 3 справі № 205/1302/16-ц.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 вимоги позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 суду пояснив, що позивач займається підприємницькою діяльністю та отримує відповідний дохід, а отже не потребує фінансової допомоги свого батька.

В обґрунтування відзиву зазначено, що матеріали справи не містять жодних доказів як можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки, так і потреби останньої в матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку саме із навчанням останньої та неможливості працевлаштуватися для забезпечення своїх потреб, як не містить і обґрунтування розміру аліментів, які позивачка просить стягнути, а саме 1/4 частки заробітку (доходу). Не надано доказів наявності у відповідача рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, інших активів або витрат платника аліментів на придбання, утримання або обслуговування такого майна, або інших обставин, що мають істотне значення задля вирішення спору по суті. Тому просить відмовити у задоволенні вимог.

В обґрунтування відповіді на відзив позивачем зазначено, що їй відомо про офіційне працевлаштування відповідача машиністом бурової установки на шахті «Гвардійська» АТ «Криворізький залізорудний комбінат» та наявність нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, працевлаштований та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Вона у зв`язку з навчанням на денній формі не працює, оскільки така форма навчання позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної підтримки свого батька. Тому наполягає на задоволенні вимог.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5 копія свідоцтва).

ОСОБА_4 досягла повноліття, однак продовжує навчання у Криворізькому фаховому коледжі торгівлі та готельно-ресторанного бізнесу, денної форми навчання на бюджетній основі, термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року (а.с. 10 копія довідки).

Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

При визначенні розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Стосовно доводів відповідача про відсутність доказів можливості надання ним матеріальної допомоги на утримання позивачки на період її навчання, то Верховний Суд в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц (провадження № 61-12568св18), вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання зазначив, що «вирішення питання про звільнення особи від сплати аліментів у зв`язку зі скрутним майновим станом зобов`язує особу, яка його ініціювала, довести відсутність можливості брати участь в утриманні дитини та не ставиться в залежність від доходів іншого з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого знаходиться».

Враховуючи викладене, оскільки відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток, що ним не спростовано та не доведено неможливість сплати аліментів на утримання доньки, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, оскільки СК України не установлено чіткий розмір аліментів, який повинен бути стягнуто на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5 на період її навчання, слід стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін.

При цьому суд зазначає про потреби повнолітньої дитини, яка продовжуючи навчання, потребує коштів на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання, тощо, що є звичними людськими потребами навіть без наявності квитанції на підтвердження цього.

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Датою подачі позову є 15 грудня 2022 року.

Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 182, 191, 199, 200 СК України, статтями 10, 12,13, 81,141, 263, 265, 430 ЦПК України,суд

ухвалив:

задовольнити позов ОСОБА_4 частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце роботи АТ "Кривбасзалізрудком", місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на користь та на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , щомісячно, починаючи стягнення з 15 грудня 2022 року, на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення повнолітньою дитиною 23-х років.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнутиз ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2023 р.

Суддя С.І. Сіденко