РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року

м. Рівне

Справа № 949/573/22

Провадження № 22-ц/4815/482/23

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним і скасування наказу про припинення трудового договору та звільнення і поновлення на раніше займаній посаді,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 з зазначеними вище вимогами, які мотивує тим, що оскаржуваним наказом від 28 лютого 2022 року №77-ОС припинено трудовий договір та звільнено його, машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В), за прогул (відсутність 17 лютого 2022 року на роботі більше трьох годин протягом робочої зміни) без поважних причин, 28 лютого 2022 року.

16 березня 2022 року він вийшов на роботу до прикордонного загону, що в с. Переброди та від старшини загону ОСОБА_4 взнав про ймовірне звільнення однак до того часу ні копії наказу про його звільнення, ні копії трудової книжки він не отримував, 28 березня 2022 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання інформації про звільнення та копії наказу.

19 травня 2022 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 на його адресу надійшов лист №14:Ч-26-27 від 04 травня 2022 року, яким його було повідомлено про результати розгляду його заяви та надіслано витяг з наказу №77-ОС від 28 лютого 2022 року про припинення трудового договору та звільнення. Згідно надісланого йому листа та витягу з наказу, він був звільнений 28 лютого 2022 року за нібито допущений ним прогул 17 лютого 2022 року.

Вважає наказ про своє звільнення незаконним, так як відповідач позбавив його гарантованого Конституцією права на працю та можливості заробляти собі на життя. Зважаючи на те, що відповідно до наказу про припинення трудового договору та звільнення №77-ОС від 28 лютого 2022 року, він був звільнений 28 лютого 2022 року, то на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2022 року до дня поновлення його на роботі, який, згідно поданих ним розрахунків, становить 39816,71 грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним і скасування наказу про припинення трудового договору та звільнення і поновлення на раніше займаній посаді відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його прийнятим з порушенням норм діючого законодавства.

Вказує, що усі документи, а саме: рапорт начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майора ОСОБА_6 , акт про нібито його відсутність на робочому місці від 18.02.2022 року, письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , та акт про нібито його відмову від ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці від 18.02.2022 року є сфальшованими.

Зазначає, що всі пояснення складені друкарським способом, а текстова частина майже однакова за змістом. Будучи допитаними в якості свідків, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 , не змогли пояснити, як ці пояснення були створені. Аналогічна ситуація з актами про відсутність на робочому місці та відмови від підпису. Свідок ОСОБА_9 ствердив, що 18.02.2022 року саме після завершення нічної зміни бачив позивача на території прикордонної застави. Усі свідки плуталися у своїх поясненнях та не змогли чітко і однозначно підтвердити його відсутність, хоча насправді позивач був на роботі. Після цього продовжував працювати і про факт звільнення дізнався лише 16 березня 2022 року.

Про наявність усіх актів та пояснень дізнався лише після подання відповідачем відзиву на позов. Лише в день останнього судового засідання представником відповідача була вручена трудова книжка у якій два записи про звільнення 28 лютого 2022 року за угодою сторін та за прогул.

Стверджує, що відповідач не з`ясував поважність чи не поважність його відсутності на роботі.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що факт прогулу зафіксований належними та допустимими доказами, які не спростовані позивачем. Поважність причин відсутності на роботі також не доведена.

Затримка в ознайомленні ОСОБА_1 з наказом про звільнення та проведенням розрахунку зумовлена введенням військового стану та бойовими діями на території Житомирської області.

Твердження про перебування на роботі після звільнення спростовуються копіями табеля обліку робочого часу за березень.

З огляду на наведене просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не з`явився на роботу з 20:00 17 лютого 2022 року та був відсутній на робочому місці без поважних на те причин. Відсутність вимог про надання письмових пояснень не є безумовною підставою для визнання звільнення незаконним, а відсутність позивача не спростована будь-якими доказами, тому встановлені обставини свідчать про проведення його звільнення відповідачем з дотриманням норм діючого трудового законодавства, відповідно підстави для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають доведеним належними та допустимими доказами обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_10 з 31 липня 2020 року був прийнятий на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " І категорії (тип Б), в порядку переведення, за згодою працівника, з ІНФОРМАЦІЯ_4 , за узгодженням між керівниками, що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_11 №303-ОС від 30 липня 2020 року (а.с.57).

18 лютого 2022 року комісією у складі: начальника відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " лейтенанта ОСОБА_12 , сержанта з матеріального забезпечення начальника групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майстер-сержанта ОСОБА_13 , інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майстер-сержанта Ю.Кошина, інспектора прикордонної служби 3 категорії - групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " головного сержанта Ю.Ососкала було складено акт про відсутність ОСОБА_1 - машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) на робочому місці без поважних причин з 20 год. 17 лютого 2022 року по 07 год. 18 лютого 2022 року (а.с.61-62).

18 лютого 2022 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з актом про його відсутність на робочому місці 17 лютого 2022 року о 20 год. та проставляння в даному акті підпису про ознайомлення, що підтверджується актом від 18 лютого 2022 року, яким засвідчено вищевказаною комісією дану відмову (а.с.63-64).

У подальшому, начальником відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) майором Р. Троц 19 лютого 2022 року подано рапорт начальнику НОМЕР_1 прикордонного загону полковнику ОСОБА_14 про відсутність на робочому місці без поважних причин з 20 год. 17 лютого 2022 року по 07 год. 18 лютого 2022 року працівника ОСОБА_1 - машиніста (кочегара) котельні групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (а.с.65).

До вказаного рапорту начальником відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Р. Троц було додано зазначені вище акти про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 та про відмову від ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці, а також пояснення військовослужбовців відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", копії яких наявні у матеріалах справи (а.с.58, 59, 60).

Разом з тим, факт прогулу ОСОБА_1 відображений у табелі обліку робочого часу за лютий 2022 року звітного періоду з 15 лютого по 28 лютого 2022 року (а.с.66).

28 лютого 2022 року начальником 9 прикордонного загону ОСОБА_15 видано наказ №77-ОС про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 , машиніста (кочегара) котельні логістики відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), за прогул (відсутність 17 лютого 2022 року на роботі більше трьох годин протягом робочої зміни) без поважних причин з 28 лютого 2022 року з виплатою грошової компенсації за 12 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки пропорційно відпрацьованому часу за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року (а.с.68).

Як зазначається у вказаному наказі, підставою для його видання стали рапорт начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), акт про відсутність на робочому місці від 18 лютого 2022 року, пояснення ОСОБА_16 від 18 лютого 2022 року, пояснення ОСОБА_17 від 18 лютого 2022 року, пояснення ОСОБА_13 від 18 лютого 2022 року, акт про відмову машиніста (кочегара) котельні ОСОБА_18 про ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці від 18 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають його вину.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Як вбачається з матеріалів справи позивач заперечує сам факт вчинення дисциплінарного проступку.

Проте такі доводи суперечать матеріалам справи, оскільки прогул підтверджується як показаннями свідків так і іншими доказами, зокрема: актом про відсутність на робочому місці, актом про відмову від ознайомлення з актом про відсутність на робочому місці, рапортом, письмовими поясненнями працівників.

Зазначеним доказам судом першої інстанції була надана належна правова оцінка та зроблено вірний висновокпро наявність складу дисциплінарного проступку.

Позивач не вказує та не доводить наявність будь-яких поважних причин відсутності на робочому місці, тому посилання апеляційної скарги на не відібрання пояснення у позивача до застосування дисциплінарного стягнення є безпідставними, оскільки метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з`ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього поряд з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником або уповноваженим ним органом таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15.

Відповідно до ч. 2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно наказу Держкомстату України №489 від 05.12.2008 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», роботодавець веде табель обліку робочого часу працівників. У табелі обліку використання робочого часу позначають фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, зокрема надурочні, вечірні, нічні, а також інші відхилення від нормальних умов роботи.

По справі досліджені табелі обліку робочого часуза лютий-березень у яких також відображений прогул та з яких вбачається, що всі працівники НОМЕР_2 ВПС Дубровиця ВІПС Переброди перебували з 01.03.2022 року по 15.03.2022 року у відпустці без збереження заробітної плати, а сам позивач в березні не табелювався. При цьому, позивачем не ставилося під сумнів достовірність ведення відповідачем табелю обліку робочого часу та не оскаржувались дії відповідача, щодо не оплати йому днів, які він вказував, як ним відпрацьовані.

Тому колегія суддів погоджується з критичною оцінкою місцевого суду щодо доводів позивача про перебування його на роботі з 28 лютого 2022 року по 16 березня 2022 року.

Місцевий суд здійснив повне і всебічне дослідження долучених до матеріалів справи документів, врахував показання свідків та дійшов правильного висновку, що відповідач звільнивши ОСОБА_1 , за п.4 ст.40 КЗпП України, діяло в межах трудового законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 червня 2023 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків