н/п 2/490/1892/2021 Справа № 490/7782/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є опікун ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є опікун ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки в рівних частках, шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є опікун ОСОБА_3 , про визнання права власності на 7/8 частку земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилалася на те, що 22 листопада 2018 року її чоловік ОСОБА_5 склав заповіт, згідно з яким належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 , заповів їй та ОСОБА_6 в рівних частках. Транспортні засоби заповідав ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Нерухоме майно у вигляді земельної ділянки заповітом не охоплено.

Після смерті чоловіка вона звернулась до приватного нотаріуса Карцевої Н.О. для оформлення спадщини, однак нотаріус їй повідомила, що ОСОБА_5 заповідав лише житловий будинок, а про земельну ділянку у заповіті нічого не зазначив.

11.11.2019 року приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Карцевою Н.О. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 7/8 часток житлового будинку з урахуванням 1/2 частки спадкового майна, від якої відмовився ОСОБА_6 , та 1/8 частки спадкового майна відповідно до ст. 1241 ЦК України, на яку має право син спадкодавця недієздатний ОСОБА_4 .

Крім того, 03.12.2019 року постановою приватного нотаріуса Карцевою Н.О. було відмовлено їй у видачі Свідоцтва про право власності на спадщину на земельну ділянку за заповітом, оскільки земельна ділянка заповітом не охоплена, а тому за приписами ст. 1245 ЦК України, майно, не охоплене заповітом, спадкується на загальних підставах,тобто земельна ділянка під житловим будинком має бути поділена між всіма спадкоємцями за законом в рівних частках, що в свою чергу може порушити права спадкоємців на земельну ділянку під житловим будинком з урахуванням спадкування позивачем 7/8 часток житлового будинку та 1/8 - ОСОБА_4 .

Ураховуючи наведене, позивачка просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 відповідно до державного акту серії ЯП N 631854 від 29 липня 2010 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, право власності на який вона набула на підставі заповіту, який склав її покійний чоловік ОСОБА_5 .

У червні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, та просили визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по 1/4 частині земельної ділянки після смерті ОСОБА_5 .

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що вони мають право на спадщину за законом на 1/4 частину земельної ділянки як спадкоємці першої черги, оскільки подали заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_5 .

Зазначали, що у заповіті батька чітко визначено, що від належного йому майна він заповів лише житловий будинок.

Вказували на те, що у відповідності до ст. 1245 ЦК України, земельна ділянка повинна бути поділена між спадкоємцями у рівних частках.

Вважала, щоположення статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України на цю земельну ділянку не можна застосувати, а потрібно застосовувати положення статей 1245, 1261, 1267 ЦК України щодо визначення кола спадкоємців та розміру часток кожного зі спадкоємців при розподілі спадщини.

Ураховуючи наведене, просили визнати за ними право власності в порядку спадкування на 1/4 частину земельної ділянки, за кожним.

2. Хід справи, процесуальні дії суду.

Протоколом автоматизованого розподілу від 12.11.2020 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П. та отримана останньою 16.11.2020 року.

Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК Укрваїни, ухвалою від 21.11.2020 року дана позовна заява залишена без руху.

На виконання даної ухвали позивачем надана заява, в якій позовні вимоги залишили без змін та просила про їх задоволення.

Ухвалою від 28.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання на 23.03.2021 року.

Із-за неявки сторін, слухання справи відкладено на 12.04.2021 року.

За заявою сторін, слухання справи відкладено на 16.06.2021 року.

16.06.2021 року від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси якого представляє його законний представник ОСОБА_3 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частину земельної ділянки за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 16.06.2021 року прийнято до провадження зустрічний позов та підготовче засідання відкладено на 28.08.2021 року.

Слухання справи неодноразово відкладалось.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 10.02.2022 року.

Слухання справи неодноразово відкладалось.

Сторони до судового засідання не з`явились, просили про розгляд справи у їх відсутності.

При цьому ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Відповідачі, позивачі за зустрічним позовом просили задовільнити їх позовні вимоги, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Судом постанровлено про розгляд справи у відсутності сторін.

3.Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вступили до шлюбу 24.12.2011 року.

ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 14.02.2007 року ОСОБА_8 (реєстровий №372) належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Миколївської міської ради № 41/3 від 07.12.2009 року ОСОБА_5 виданий Державний Акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0.1000 га серії ЯП № 631854 доля будівництва та обслуговування жилого удинку, господарських будівель та споруд.

22.11.2018 року ОСОБА_5 склав Заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Карцевою Н.О. ( реєстровий № 713), за яким належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 заповів у рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Інше рухоме майно заповідав ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.2019 року (актовий запис про смерть № 1179).

Піся його смерті заведено приватним нотаріусом Карцевою Н.О. спадкову справу за №14/2019.

11.11.2019 року приватним нотаріусом видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 , на майно, яке складається з 7/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , з урахуванням 1/2 частини майна, від якої на її користь відмовився ОСОБА_6 .

Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 обов`язкову частку не видано.

Постановою приватного нотаріуса Карцевою Н.О., за вих.номером 1063/02-31 від 03.12.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо 7/8 часток на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

При цьому приватним нотаріусом зазначено наступне.

Спадкоємцями за законом є дружина спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , та діти спадкодавця - ОСОБА_2 , 1971 року народження, ОСОБА_3 , 1976 року народження та ОСОБА_4 ,1977 року народження, який за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.05.2009 року визнаний недієздатним. ОСОБА_3 є законним представником недієздатного на підставі посвдчення № НОМЕР_2 , виданого Департаментом праці та соціального захисту населення м. Миколаєва.

Всі спадкоємці звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк.

ОСОБА_6 відмовився від своєї частки в спадщині на користь спадкоємця за заповітом- ОСОБА_1 .

За заповітом від 22.11.2018 року земельна ділянка не охоплена.

У відповідності до ст. 1245 ЦК України, майно, не охоплене заповітом, спадкується за законом на загальних підставах.

Оскільки видача свідоцтва про право власності на земельну ділянку у розмірі 7/8 частин може порушити права спадкоємців за законом, приватним нотаріусом і відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом щодо 7/8 часток земельної ділянки АДРЕСА_1 .

4. Мотивувальна частина

Позиція Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З аналізу норм матеріального права, що регулюють правовідносини спадкування, вбачається, що юридичну долю земельної ділянки, на якій розташований успадкований будинок, інші будівлі та споруди за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження такою ділянкою, належною йому на праві власності, визначають частини 2 та 3 ст. 1225 ЦК України.

При цьому ЦК України виходить з принципу «земля слідує долі розташованій на ній будівлі». В силу цього принципу до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить одночасно право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, а також право власності або право користування тією частиною ділянки, яка необхідна для обслуговування, якщо інше не передбачено заповітом.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (чоловік позивачки ОСОБА_1 ) та батько відповідачів, позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі Договору купівлі-продажу від 14.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Філіпенко В.В. (реєстровий №372), та належної йому земельної ділянки площею 0,1000 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за цією ж адресою, яка належала померлому на підставі Державного акта про право власності на землю серії ЯП, виданого 27.07.2010 року на підставі рішення Миколаївської міської ради від 07.12.2009 року за номером 41/5.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крімвипадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутисядо суду за захистом свого особистого немайнового абомайнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згіднозі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.

Спірна земельна ділянка була приватизована у 2010 році та належала йому на праві власності відповідно до державного акту серії ЯП №631854 від 27 липня 2010 року.

За змістом заповіту, складеного 12 листопада 2018 року та посвідченого проиватним нотаріусом Карцевою Н.О. за реєстровим № 713, ОСОБА_5 не визначено розмір земельної ділянки, необхідної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд.

Відповідно до частинидругої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначенийзаповітом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня

2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, щоположення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Суд, встановивши цільове призначення спірної земельної ділянки, дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини другої та третьої статті 1225 ЦК України, у зв`язку із чим слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/8 частин спірної земельної ділянки в порядку спадкування, на якій розташований успадкований будинок, інші будівлі та споруди, оскільки вона призначена саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Враховуючи цільове призначення спірної земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на праві власності, а також волю спадкодавця, яка мала вираз у складеному заповіті стосовно успадкування права власності на житловий будинок після його смерті, суд вважає, що в даному випадку до спадкоємців переходить й право власності на земельну ділянку в розмірі відповідної частки власності житлового будинку (7/8 часток). Земельна ділянка, призначена саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, власником якихє спадкоємці, та відповідно до положень ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, які закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований я маю законні підставина буття права власності на відповідну її частку.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16.03.2020 року у справі №675/2372/16-ц, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.10.2019 року у справі №235/6657/16-ц.

Безпосередньо у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16.03.2020 року у справі №675/2372/16-ц Верховний Суд висловлює такий висновок про застосування норми права.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що була надана спадкодавцю у власність у межах нормативів, на якій розташований успадкований будинок, інші будівлі й споруди, переходить у власність спадкоємців за заповітом, якщо у заповіті спадкодавцем висловлена воля лише відносно житлового будинку, інших будівель та споруд.

Ураховуючи вищевказане, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 poкy ycnpaвi N 341/363/16-ц (cnpaвa N 61-31063c813).

За такого, відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог про визнання права власності на 1/4 частину цієї земельної ділянки в порядку спадкування за законом на підставі ст. 1245 ЦК України, оскільки зазначена норма не регулює правовідносини, які виникли між сторонами по даній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного та ст.ст.15, 16, 1217, 1218, 1225, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 263, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є опікун ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/8 частин земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є опікун ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки в рівних частках, шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 в порядку спадекування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2023 року

Суддя Н.П. Черенкова