ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4231/23 Справа № 639/2122/22 Суддя у 1-й інстанції - Гайдар І.О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача:Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК»на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2023 року та додаткове рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «КРЕДОБАНК» звернулось до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої посилалося на те, що 15.06.2018 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф2731/06-18 на суму 638 400 грн. для придбання нерухомості та договір іпотеки № 1981.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим 24.11.2021року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис № 5019, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, але в подальшому рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Станом на 25.04.2022 року відповідач своїх зобов`язань так і не виконав, має кредитну заборгованість у розмірі 499 758,18 грн., що складається з такого: заборгованість за тілом кредиту 443 918,70 грн., штраф за невиконання негрошового зобов`язання 51 089,48 грн., судові витрати за вчинення виконавчого напису, які підлягають відшкодуванню на підставі п. 5.3. Договору іпотеки, 4 750 грн.

Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № Ф2731/06-18 від 15.06.2018 року у розмірі 499 758,18 грн. та судові витрати.

Рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року у вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник АТ «КРЕДОБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції помилково не враховано, що банком направлялася вимога ОСОБА_1 про погашення боргу. В даному випадку підтвердження її отримання позивачем не вимагається. Всі розрахунки по заборгованості відповідають умовам договору, а тому є підстави для стягнення заборгованості.

Також представник АТ «КРЕДОБАНК» просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог про розподіл судових витрат, і зокрема витрат на правову допомогу. Посилався на те,що на момент відкриття провадження по справі та початку розгляду справи сторони фактично не уклали договір про надання правничої допомоги з детальним переліком послуг,які будуть надаватися адвокатом та визначенням їх вартості. Також відсутнє платіжне доручення на підтвердження фактичної сплати правових послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає,що при ухваленні рішення дотримано положень матеріального та процесуального права.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції, з`явилися представник АТ «КРЕДОБАНК» - адвокат Павленко С.В. та представник ОСОБА_1 адвокат Мамай А.С..

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що кредитодавець не виконав встановлені кредитним договором положення щодо направлення та отримання позичальником досудової вимоги про усунення порушень договору, тому у останнього відсутній обов`язок достроково повернути кошти, а у суду відсутня підстава для задоволення позову в частині, що стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

За відсутності факту отримання позичальником вимоги про усунення порушень кредитного договору суд може стягнути лише прострочену суму боргу, яка виникла на час звернення до суду.

Однак, з наданого банком розрахунку заборгованості неможливо точно встановити ні розмір простроченої заборгованості за кредитом, ні її складові, ні період, за який вона виникла.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно частини другої статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Судом першої інстанції встановлено, що15 червня 2018 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф2731/06-18, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 638 400 грн. на строк 144 місяці з терміном погашення до 14 червня 2030 року на придбання нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . За користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених розділом 3 кредитного договору.

Додатком № 2 до договору визначено графік погашення платежів, згідно з яким повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами протягом усього строку кредитування не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Відповідно до п. 3.14. договору позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором щомісяця відповідно до графіку платежів, якщо інше не передбачено кредитним договором.

Позичальник також зобов`язався здійснити на користь банку у відповідній страховій компанії щорічне страхування свого життя та працездатності на весь період дії кредитного договору на суму кредиту, а кожний наступний рік на суму, не меншу залишку фактичної заборгованості за кредитом (п. 6.3. договору).

Пунктом 4.1 становлено,що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 4402,76 грн не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

17.04.2020 року сторони кредитного договору уклали додатковий договір № 1, яким погодили змінити порядок погашення позичальником кредитної заборгованості шляхом підписання нового графіку платежів.

Кредитні зобов`язання за вказаним договором забезпечені укладеним 15.06.2018 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 договором іпотеки № 1981, предметом якого є нерухоме майно, придбане за кредитні кошти.

В пункті 4.9. кредитного договору № Ф2731/06-18 сторони закріпили право кредитодавця у випадках, передбачених пунктом 2.9, вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що банк письмово повідомляє позичальника. Таке право виникає у разі прострочення вказаних платежів щонайменше на три календарних місяці.

Пунктом 4.10. договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.9. цього кредитного договору, усунути вказані у повідомленні порушення умов кредитного договору протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статтях 610, 612 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

При цьому згідно з статтею 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобов`язань, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили згідно з вказаною в повідомленні датою. В цю дату позичальник зобов`язується по всіх договорах про видачу траншів повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цією угодою і договорами про видачу траншів.

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Отже, частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок.

Пунком 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено,що споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 4.9. кредитного договору № Ф2731/06-18 сторони закріпили право кредитодавця у випадках, передбачених пунктом 2.9, вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що банк письмово повідомляє позичальника. Таке право виникає у разі прострочення вказаних платежів щонайменше на три календарних місяці.

Пунктом 4.10. договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.9. цього кредитного договору, усунути вказані у повідомленні порушення умов кредитного договору протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

Як установлено, 02 травня 2022 року ОСОБА_1 надіслана досудова вимога, в якій зазначено розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №Ф2731/06-18 від 15 червня 2018 року та обов`язок її погашення не пізніше 30-ти днів з дати отримання цієї вимоги; у разі несплати заборгованості у визначений строк, банк звернеться до суду з метою дострокового стягнення всієї заборгованості.

У повідомленні зазначено, що сума простроченої заборгованості станом на 25.04.2022 року становить 499758,18 грн., в тому числі, 443918,70 грн. борг за тілом кредиту; 51089,48 грн. штраф за невиконання зобов`язань; 4750 грн.-судові витрати за вчиненя виконавчого напису.

На підтвердження направлення повідомлення ОСОБА_1 рекомендованим листом позивачем долучено до справи копію опису вкладення у лист цінний з описом з повідомленням про вручення . Згідно поштового трекінгу відправлення не вручене під час доставки:інші причини.

17 червня 2022 року ОСОБА_1 надіслана повторно досудова вимога, в якій зазначено розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №Ф2731/06-18 від 15 червня 2018 року та обов`язок її погашення не пізніше 30-ти днів з дати отримання цієї вимоги. На підтвердження направлення повідомлення ОСОБА_1 рекомендованим листом позивачем долучено до справи копію опису вкладення у лист цінний з описом з повідомленням про вручення .Згідно поштового трекінгу відправлення повернуто за зворотною адресою; за закінченням встановленого терміну зберігання.

Отже, кредитор (банк) на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те ,що позивач не надав належних доказів отримання відповідачем вимоги про дострокове повернення коштів, що не дає підстав для стягнення заборгованості.

Суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема Пунком 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», в якій встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Установивши, що у даній конкретній справі умовами кредитного договору обумовлено порядок направлення юридично значимих повідомлень, зокрема вимог про дострокове повернення кредиту, яку позичальник мав виконати протягом 30 днів з моменту отримання, проте такої вимоги не отримував, не мав об`єктивної можливості її виконати у передбачений договором строк, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,що позивачем ставиться питання дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, а за таких умов направлення позивачем та отримання боржником вимог про дострокове повернення кредиту є обов`язковим. Позивачем не було надано належних доказів того, що боржник отримав таке повідомлення та мав можливість виконати його.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 відповідно до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги № 82/01/12-02/2022/МСП від 10.02.2022 року здійснювало адвокатське об`єднання «МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ» в особі адвоката Мамая А.С. Представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому необхідної правової допомоги здійснювалось за винагороду в розмірі, встановленому по узгодженню сторін. Серед іншого сторони визначили, що вартість години роботи адвоката становить 1 500,00 грн., окремо визначено вартість дня роботи, коли адвокат бере участь в судовому засіданні у справі (в залежності від форми участі), а також що клієнт зобов`язаний сплатити на користь адвокатського об`єднання гонорар успіху в розмірі 10 % від суми майнової вигоди (позитивного результату), яку отримає клієнт в результаті повної відмови у задоволенні позовних вимог або часткового задоволення таких вимог.

16.10.2022 року адвокатське об`єднання та клієнт уклали додаткову угоду № 1 до вказаного договору. В цей же день погоджено завдання № 2 на виконання укладеного договору в рамках цивільної справи № 639/2122/22.

Водночас, узгоджуючи та підписуючи звіт виконаних робіт та наданих послуг за договором від 10.02.2022 року сторони вирішили зменшити розмір гонорару успіху до 5 % від майнової вигоди клієнта.

Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно виходив із принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складності справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, з урахуванням чого зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу сумою 20 000,00 грн..

За таких обставин підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судових рішень з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382 ,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2023 року та додаткове рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2023 року.

Судді: