Справа № 381/1349/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6843/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулова Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Лабика Руслана Романовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року та додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2023 року, ухвалені у складі судді Осаулової Н.А., у цивільній справі №381/1349/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Зазначала, що 17 квітня 2018 року близько 16:30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia Active», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по 29 км.+700 м. а/д «Київ-Одеса» в напрямку м. Києва в порушення вимог п. 2.3б та п. 2.3д ПДР України, не була уважна під час керування транспортним засобом, не стежила за дорожньою обстановкою, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог п.10.1 ПДР України не переконалась в безпечності своїх дій, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем «ГАЗ 3110», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку в бік м. Одеса. В результаті ДТП пасажир автомобіля «ГАЗ 3110», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , який був її сином, отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер на місці події, ОСОБА_3 та ще один пасажир ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості. За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження №0000284. У липні 2018 року до суду направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, розгляд якого триває. Разом з тим, оскільки ОСОБА_2 керувала автомобілем, тобто джерелом підвищеної небезпеки, відшкодування шкоди здійснюється незалежно від її вини на підставі положень ст. 1187 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність, пов`язана із експлуатацією транспортного засобу марки «Skoda Fabia Active», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА». Зазначала, що вона звернулась до відповідача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, але останній призупинив розгляд заяви до отримання вироку по кримінальній справі. У той же час, вона надала всі необхідні для виплати документи, а встановлення вини у даному випадку не є ключовим на підставі ст. 1187 ЦК України. Розмір моральної шкоди розраховано на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 44 676,00 грн. (3 723,00 грн. мінімальна заробітна плата у 2018 році з 1 січня *12). Вказувала, що вона є пенсіонеркою, а тому, вважається непрацездатною, на день смерті сина ОСОБА_4 перебувала на його утриманні та мала право на таке утримання, так як досягла пенсійного віку. Розмір страхового відшкодування із втратою годувальника розраховано на підставі п.27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 134 028,00 грн. (3 723,00 грн. мінімальна заробітна плата у 2018 році з 1 січня *36). Зауважувала, що вказані суми не перевищують ліміту відповідальності страховика у розмірі 200 000,00 грн. Оскільки, в добровільному порядку відповідач не сплачує кошти, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. З урахуванням викладеного, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю сина у розмірі 44 676,00 грн., страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у сумі 134 028,00 грн. та витрат на правничу допомогу, які за попереднім розрахунком становлять 30 000,00 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи в сумі 22 338,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

03 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із завою про ухвалення додаткового рішення суду та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 33 000,00 грн.

Додатковим рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2023 року стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

В задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Лабик Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника та в частині зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Також просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, пославшись на недоведеність перебування останньої на утриманні у свого загиблого сина. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, а тому, вважається непрацездатною. Крім того, своє право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, позивачка обґрунтовувала не фактичним перебуванням на утриманні сина, а передбаченим законодавством правом на одержання утримання від сина. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір страхового відшкодування моральної шкоди, фактично здійснивши поділ суми страхового відшкодування між обома власниками транспортних засобів, що суперечить вимогам ЦК України та порушує право позивачки на отримання шкоди. Звертає увагу на те, що позивачка скористалась своїм правом вибору боржника, звернувшись з вимогами до ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», так як саме останнє застрахувало цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки «Skoda Fabia Active», д.н.з. НОМЕР_1 , який за попередніми висновками органу досудового розслідування є винним в ДТП. Крім того, зменшуючи розмір судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неспівмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Звертає увагу на те, що спір між сторонами виник саме внаслідок неправомірних дій відповідача, в зв`язку з чим позивачка вимушена була звернутися за допомогою до адвокатів. Вказує, що в зв`язку з апеляційним переглядом справи позивачка очікує понести судові витрати на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Адвокат Шилін В.А., який діє в інтересах ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивачки, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2018 року близько 16:30 год. на автодорозі «Київ-Одеса» на 29 км.+700 м. відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Skoda Fabia Active», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ 3110», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП пасажир автомобіля «ГАЗ 3110», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер на місці події, ОСОБА_3 та ще один пасажир ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП в Київській області 17 квітня 2018 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284.

В липні 2018 року прокурором Прокуратури Київської області Тищенком М. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0000284 від 17 квітня 2018 року (т.1, а.с. 24-30).

Згідно вказаного обвинувального акту 17 квітня 2018 року близько 16:30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia Active», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по 29 км.+700 м. а/д «Київ-Одеса» в напрямку м. Києва в порушення вимог п. 2.3б та п. 2.3д ПДР України, не була уважна під час керування транспортним засобом, не стежила за дорожньою обстановкою, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, не переконалась в безпечності своїх дій, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем «ГАЗ 3110», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку в бік м. Одеса. В результаті ДТП пасажир автомобіля «ГАЗ 3110», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер на місці події, ОСОБА_3 та ще один пасажир ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості. Дії ОСОБА_2 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та настання наслідків у вигляді, серед іншого, спричиненої смерті ОСОБА_4 . Потерпілими у даному кримінальному проваджені визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На момент звернення до суду з позовом розгляд кримінального провадження №0000284 від 17 квітня 2018 року триває.

Матір`ю загиблого ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , Особами, яка, відповідно, має право на отримання страхового відшкодування у зв`язку із смертю сина (т.1, а.с. 34).

ОСОБА_1 є особою пенсійного віку та відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 25 листопада 2009 року, отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника (т.1, а.с. 39).

Відповідно до довідки від 25 серпня 2020 року №07-4067, виданої КП Фастівської міської ради «Фастівська Житлово-експлуатаційна контора», ОСОБА_1 , 1939 року народження, була на утриманні сина ОСОБА_4 і на момент смерті сина проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 40).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Skoda Fabia Active», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», згідно Полісу № АК7407173 (т.1, а.с. 41).

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» із повідомленням про ДТП, що сталося 17 квітня 2018 року разом із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, до якої долучено копію пенсійного посвідчення та довідки від 25 серпня 2020 року, а також заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди (т.1, а.с. 43).

Листом від 03 лютого 2021 року за вих. №148 ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» повідомило ОСОБА_1 про те, що рішення про страхову виплату буде прийнято після отримання вироку суду по кримінальній справі (т.1, а.с. 47).

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , стягнувши з ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи в сумі 22 338,00 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, а саме водії автомобіля «ГАЗ 3110», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та автомобіля «Skoda Fabia Active», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а тому страхова виплата з відповідача, має дорівнювати половині страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. В частині позовних вимог про відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивачки на утриманні померлого сина за його життя та наявності у неї потреби в матеріальній допомозі.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи, у листі від 03 лютого 2021 року за вих. №148 ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» зазначило лише про відтермінування строку прийняття рішення по заяві позивачки у зв`язку з тим, що йому не відомо про набрання законної сили рішенням суду про притягнення до відповідальності винної особи, проте не навело підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 по суті, ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» посилалося на ненадання позивачкою документів, що передбачені Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як підстав для виплати їй страхового відшкодування у зв`язку із смертю годувальника.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що страховику ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» не надавались документи, які підтверджують перебування позивачки на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих як утриманцю внаслідок втрати годувальника, відповідно до вимог п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Посилаючись на безпідставність заперечень ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», ОСОБА_1 не надала доказів на спростування вказаних обставин. Таких документів не було надано позивачкою і до суду апеляційної інстанції.

На підтвердження перебування на утриманні свого сина ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 додала до позовної заяви копію пенсійного посвідчення, в якому вказано, що їй встановлено пенсію у разі втрати годувальника та копію довідки КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», що на момент смерті сина ОСОБА_4 проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , та була на його утриманні. Також було надано суду акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 03 червня 2022 року, підписаний секретарем міської ради Рудяк Л.І., про те, що ОСОБА_1 проживає за вищевказаною адресою, матеріально-побутові умови задовільні. У вказаному акті також зазначено, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги (т.1, а. с. 39, 40).

Проте надані позивачкою документи не підтверджують того, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого померлого сина та має дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, розміру доходів потерпілого, наявності у нього можливості надавати утримання, а також що допомога померлого була основним та постійним джерелом її існування.

Крім того, як було встановлено судом, померлий ОСОБА_4 не мав дохід за період з І кварталу 2017 року по день смерті, що підтверджується листом ДПС України від 12 січня 2023 року, а з лютого 2009 року померлий не мав офіційних доходів, оскільки з них не вираховувались виплати до пенсійного фонду, що вбачається з відомостей про застараховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (т.1, а.с. 186-187, 190-192).

Таким чином, позивач не довела належними та допустимими доказами право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника.

Оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, що вона мала право на страхове відшкодування у зв`язку із смертю годувальника в порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для в задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17, від 13 березня 2019 року в справі № 643/207/16-ц, від 03 червня 2021 року в справі № 705/3172/19.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю потерпілого у розмірі 44 676,00 грн.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) потерпілий має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Відтак, ОСОБА_1 заявивши позовну вимогу про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю її сина ОСОБА_4 , у розмірі 44 676,00 грн. до ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», скористалась своїм правом на вибір боржника, який має відшкодовувати заподіяну шкоду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що страхова виплата з відповідача, має дорівнювати половині страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого.

Відтак, із ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 44 676,00 грн.

Ураховуючи викладене, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року підлягає зміні в частині визначення розміру страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. З ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА», на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 44 676,00 грн.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2023 року підлягає зміні в частині зміни розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 .

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, а саме на 25 відсотків, з ПрАТ «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 8 250,00 грн., понесені в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та в розмірі 4 500,00 грн. понесені в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лабика Руслана Романовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди в розмірі 44 676,00 грн.

Додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2023 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 250,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. понесені в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді