Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2023 Справа №607/6675/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Майсерика О. І.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , про що 08 листопада 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилась спадщина. За життя, 10 листопада 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів позивачу належний йому на праві власності гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в м. Тернополі та земельну ділянку № НОМЕР_3 для його будівництва та обслуговування площею 0,008 га, кадастровий номер :13:014:0427.

19 листопада 2021 року позивач звернувся до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого нотаріусом було заведено спадкову справу № 922/2021 до майна померлого ОСОБА_3 . Проте, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 415/02-31 від 16 березня 2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільського району Тернопільської області, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 на момент набуття права власності на вказаний гараж перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 (з 07 травня 1998 року по 09 жовтня 2009 року).

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме гараж № НОМЕР_2 в кооперативі «Маяк» м. Тернопіль, спадкодавець отримав та здійснив його державну реєстрацію 15 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконкомом Тернопільської міської ради та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, тобто під час перебування у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 . Проте, спадкодавець лише юридично оформив своє право власності на нерухоме майно, яке фактично належало йому і до цього. Більше того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є лише офіційним визнанням та підтвердженням державою факту набуття такого права шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація в даному випадку не є способом набуття права власності на нерухоме майно, а лише підтвердженням вже набутого особою такого права.

Факт побудови гаража з прибудовою та оглядовою ямою особисто спадкодавцем, за власні кошти та до шлюбу з відповідачкою підтверджується первісними документами, а саме накладними № 240 від 11 липня 1988 року, № 233 від 04 серпня 1988 року, № 268 від 14 вересня 1988 року на будівельні матеріали та камінь, з яких будувався гараж та які виписані на ім`я спадкодавця. Будівництво зазначеного в заповіті гаража № НОМЕР_2 було завершене спадкодавцем у 1993 році, що підтверджується даними технічного паспорту на гараж виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» м. Тернопіль, де в графі «Рік побудови» вказано 1993 рік. Таким чином, гараж був збудований спадкодавцем задовго до укладеного в 1998 році шлюбу з ОСОБА_2 . Офіційне прийняття гаража № НОМЕР_2 в експлуатацію відбулося також до шлюбу з відповідачкою, що підтверджується даними акту технічної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом гаражного кооперативу «Маяк» від 25 березня 1996 року, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів № 227 від 03 квітня 1996 року. Таким чином, вказане спадкодавцем в заповіті від 10 листопада 2017 року нерухоме майно належало останньому на праві особистої приватної власності.

Земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 0,008 га кадастровий № :13:014:0427, яка вказана в заповіті, була виділена спадкодавцю для будівництва і обслуговування гаража, що підтверджується даними розпорядження № 641 міської адміністрації Тернопільської міської ради народних депутатів від 23 липня 1993 року, а відповідно до ст. 377 ЦК України до особи яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна одночасно переходить і право користування земельною ділянкою на якій розміщений такий об`єкт. Також, станом на день складення заповіту та на день смерті спадкодавець в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 не перебував. Таким чином, позивач правомірно вважає, що лише він один має право на спадкування всього нерухомого майна та відповідно права власності на нього в порядку спадкування за заповітом свого батька ОСОБА_3 від 10 листопада 2017 року.

З огляду на вказане, позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним право особистої приватної власності на гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 від 10 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Чікало Н. М., реєстровий № 725.

Ухвалою судді від 14 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/6675/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

04 травня 2023 року протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні постановлено залучити до участі у справі в процесуальному статусі третьої особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першу Тернопільську державну нотаріальну контору та витребувати належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 922/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протокольною ухвалою суду без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 05 червня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження та розпочато судове засідання з розгляду справи по суті в тому ж складі суду та учасників, що відображено в протоколі судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Майсерик О. І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо вирішення справи поклалась на думку суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду копії матеріалів спадкової справи № 922/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідачки, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

23 липня 1993 року ОСОБА_3 прийнято у члени гаражного кооперативу «Маяк» та зобов`язано виділити останньому земельну ділянку під будівництво типового гаража, що слідує із розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради народних депутатів № 641.

02 липня 2008 року ТзОВ «МБТІ» виготовлено технічний паспорт на гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого вбачається, що площа гаража становить 32,1 кв.м. та наявна оглядова яма гаража, які побудовані у 1993 році. Крім цього, у вказаному технічному паспорті зображена прибудова - майстерня (самочинна будівля) площею 25,6 кв.м.

Відповідно до акту технічної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом гаражного кооперативу «Маяк» від 25 березня 1996 року, технічна приймальна комісія, яка призначена розпорядженням міськвиконкому від 11 березня 1996 року № 149, прийняла в експлуатацію комплекс індивідуальних гаражів гаражного кооперативу «Маяк» за адресою: АДРЕСА_2 та встановила, що будівельні роботи здійснено в термін з 1988 року по 1995 рік, заходи по забезпеченню пожежної безпеки, вибухобезпеки, охороні навколишнього середовища, охороні праці, передбачені діючими будівельними, санітарними та іншими нормами виконані.

У зв`язку із завершенням будівельних робіт, 04 квітня 1996 року виконавчий комітет Ради народних депутатів затвердив акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію гаражного кооперативу «Маяк» за адресою АДРЕСА_2 площею земельної ділянки 18 700 кв.м., площею забудови 11 300 кв.м., що підтверджується рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів про затвердження акту державної технічної комісії № 227.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 сформованого 04 лютого 2023 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 1998 року, який було розірвано 09 жовтня 2009 року.

15 липня 2007 року виконкомом Тернопільської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить гараж № НОМЕР_2 (загальна площа 32,1 кв.м. з оглядовою ямою) гаражного кооперативу «Маяк» у м. Тернополі Тернопільської області.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15236374 від 15 липня 2007 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 15 липня 2007 року, ОСОБА_3 15 липня 2007 року зареєстрував право власності на гараж № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Маяк» у м. Тернопіль, Тернопільська область.

10 листопада 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 725, відповідно до якого заповів належний йому на праві власності гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільської області та земельну ділянку № НОМЕР_3 для його обслуговування площею 0,008 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий № :13:014:0427, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 08 листопада 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

19 листопада 2021 року до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_5 .

Надалі, 19 листопада 2021 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 922/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67385359 від 19 листопада 2021 року.

Також, 08 лютого 2022 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_6 .

Крім цього, 08 лютого 2022 року до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_1 .

30 вересня 2022 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкоємцям, а саме: дочці ОСОБА_5 , сину ОСОБА_1 . Відповідно до вказаних свідоцтв спадкоємці успадкували по грошових вкладів з нарахованими відсотками, що зберігаються у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та КС "ЕКСПРЕС КРЕДИТ ЮНІОН" та належали померлому ОСОБА_3 .

16 березня 2023 року до Першої тернопільської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою № 415/02-31 від 16 березня 2023 року державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори, при вивченні заяви та документів, поданих ОСОБА_1 , з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільського району Тернопільської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_3 на момент набуття права власності на вказаний гараж перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Відтак, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільського району Тернопільської області, оскільки неможливо встановити спадкову масу та визначити конкретний розмір спадкового майна.

ОСОБА_5 (дочка померлого) успадкувала квартиру АДРЕСА_3 і належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , про що 14 квітня 2023 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Крім цього, 14 квітня 2023 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_6 успадкувала земельну ділянку площею 0,069 га, передану для індивідуального садівництва, що розташована в селі Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області та належала померлому ОСОБА_3 .

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України).

За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Так, 10 листопада 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 725, відповідно до якого заповів належний йому на праві власності гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільської області та земельну ділянку № НОМЕР_3 для його обслуговування площею 0,008 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий № :13:014:0427, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_3 помер.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 оскільки вчасно звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав на гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільського району Тернопільської області, йому було відмовлено через те, що ОСОБА_3 на момент набуття права власності на вказаний гараж перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , а відтак нотаріусом було зазначено, що неможливо встановити спадкову масу та визначити конкретний розмір спадкового майна, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Суд встановив, що 23 липня 1993 року ОСОБА_3 прийнято у члени гаражного кооперативу «Маяк» та виділено земельну ділянку під будівництво типового гаража, що слідує із розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради народних депутатів № 641.

Як убачається із технічного паспорта на гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гараж площею 32,1 кв.м. та оглядова яма гаража побудовані у 1993 році.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедури введення нерухомого майна до експлуатації при оформленні права власності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23 лютого 2016 року №8.4-35//18/1).

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка була чинною на час будівництва гаража за вищевказаною адресою.

Із п. 8 Положення «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, убачається, що прийняття державними приймальними комісіями закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію оформляється актами. Акт про прийняття об`єктів в експлуатацію підписується головою і всіма членами комісії. При наявності у члена комісії заперечень вони повинні бути розглянуті з участю органу, представником якого він є. Датою введення об`єкта в експлуатацію є дата підписання акта державною приймальною комісією.

Відповідно до акту технічної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом гаражного кооперативу «Маяк» від 25 березня 1996 року, технічна приймальна комісія, яка призначена розпорядженням міськвиконкому від 11 березня 1996 року № 149, прийняла в експлуатацію комплекс індивідуальних гаражів гаражного кооперативу «Маяк» за адресою: АДРЕСА_2 та встановила, що будівельні роботи здійснено у термін з 1988 року по 1995 рік.

Тоді, у зв`язку із завершенням будівельних робіт, 04 квітня 1996 року виконавчий комітет Ради народних депутатів своїм рішенням № 227 затвердив акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію гаражного кооперативу «Маяк» за адресою АДРЕСА_2 площею земельної ділянки 18 700 кв.м., площею забудови 11 300 кв.м.

Відтак, можна дійти висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 набув у особисту приватну власність гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільського району Тернопільської областів порядку, який існував на час закінчення його будівництва, і на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової їх реєстрації, а державна реєстрація права власності на вищевказаний гараж, яка здійснена 15 липня 2007 року, не породжує виникнення у власника відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Отож, гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільської області, загальною площею 31,2 кв.м. (гараж з оглядовою ямою) не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набутий спадкодавцем до реєстрації шлюбу із відповідачкою та є його особистою власністю, а відтак позивач ОСОБА_1 підставно звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права власності на спірний гараж після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у технічному паспорті на гараж АДРЕСА_4 , власником якого зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявний запис про самочинно збудоване приміщення під № ІІ майстерня, площею 25,6 кв.м.

У відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їх спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз`яснення про те, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільської області, загальною площею 31,2 кв.м. (гараж з оглядовою ямою), після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Маяк» в місті Тернополі Тернопільської області, загальною площею 31,2 кв.м. (гараж з оглядовою ямою), після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження: вул. Коперніка, буд. 1, м. Тернопіль, 46001.

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2023 року.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.