Справа № 165/2525/22 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/588/23 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Власюк О. С.,

з участю представника позивача Мельник В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, за апеляційною скаргою позивача - Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 16 квітня 2013 року між банком та позичальником ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписавши заяву, позичальник погодився на те, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку така заява складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя позичальник взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого на день його смерті заборгованість за кредитним договором становить 14270,68 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника і відповідача.

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України банк 07.12.2021 направив претензію кредитора до Нововолинської державної нотаріальної контори та 22.12.2021 отримано відповідь про те, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися і спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину, до складу якої входять у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, а спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від прийняття спадщини у передбачені цивільним законодавством строки - протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Ураховуючи наведене, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість спадкодавця за кредитним договором б/н від 16.04.2013 у розмірі 14270,68 грн, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2023 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлений про день та годину розгляду справи, відповідач у судове засідання не з`явився і його неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2013 року банком і ОСОБА_2 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка не містить у собі конкретизації будь-яких істотних умов кредитного договору (а.с.27).

Для підтвердження обставини, що позичальник користувався кредитом банком надано виписку по рахунку (а.с.18-25).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.68).

Після його смерті спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» про включення кредиторської вимоги в спадкову масу (а.с.99-106).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Порядок пред`явлення вимог до спадкоємців та порядок задоволення таких вимог визначено у ст. ст. 1281, 1282 ЦК України.

Заявляючи позов саме до ОСОБА_1 , банк обґрунтував свої вимоги частиною 3 статті 1268 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Зазначена норма закону передбачає доведення обох фактів: 1) що особа являється спадкоємцем, 2) що особа постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Для підтвердження спільного проживання позичальника і відповідача банк приєднав копії їх паспортів із штемпелями про їх реєстрацію за однією адресою (а.с.64-67).

Будь-яких доказів про те, що відповідач відноситься до числа спадкоємців після смерті позичальника ОСОБА_1 позивач не надав і матеріали справи таких доказів не містять.

Жодною нормою права не передбачено, що особи, які зареєстровані або проживають у одному приміщенні являються спадкоємцями після смерті будь-кого з них.

Статтею 1281 ЦК України визначено право пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Банк надіслав Нововолинській державній нотаріальній конторі претензію кредитора від 29.11.2021, на яку отримав відповідь від 14.12.2021 про те, що після смерті ОСОБА_2 заяв від спадкоємців в нотаріальну контору не надходило і про заведення спадкової справи №234/2021 згідно претензії кредитора банку (а.с.101, 104).

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді