Провадження № 22-ц/801/1213/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 рокуСправа № 127/12480/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи

Вінницького обласного територіального центру комплектування і со-

ціальної підтримки про встановлення юридичного факту зберігання

заінтересованою особою підроблених документів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Він-ницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2023 року про визнан-ня неподаною і повернення заяви, постановлену у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді ОСОБА_2 , повний текст якої складений 04 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області із заявою про встановлення юридичного факту зберігання Вінницьким обласним територіальним центром комплектування і соціальної підтримки підроблених витягів з наказів Генерального штабу Збройних Сил України від 28 грудня 2004 року № 376, військової частини НОМЕР_1 від 31 грудня 2004 року № 249, його грошового атестата.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2023 року заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута заявнику на під-ставі статті 185 ЦПК України.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить зазначену ухвалу скасувати як незаконну, висновки у котрій не відповідають обставинам справи, посилаючись при цьому на норми Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, не розгляд судом його заяви по суті, де він виклав звернення не щодо підроблення документів, а щодо незаконного їх зберігання заінтересованою особою саме як підроблених.

Наданим цивільним процесуальним законом, забезпеченим ухвалою апеля-ційного суду від 15 травня 2023 року, правом подання відзиву на апеляційну скаргу заінтересована особа Вінницький обласний територіальний центр ком-плектування і соціальної підтримки скористалася лише 02 червня 2023 року, подавши суду зазначеною датою свій відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового від-правлення заінтересована особа ухвалу суду від 15 травня 2023 року отримала 17 травня 2023 року, в електронному вигляді вказану ухвалу та апеляційну скаргу ОСОБА_1 нею отримано 15 травня 2023 року. Тобто відзив на апе-ляційну скаргу, що надійшов апеляційному суду 06 червня 2023 року, поданий поза встановленим п`ятиденним для цього строку, тому відповідно до норм статті 126 ЦПК України як документ, поданий після закінчення процесуального строку, відзив підлягає залишенню без розгляду.

Частиною другою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скар-ги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини пер-шої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскільки ОСОБА_1 оскаржується ухва-ла суду, зазначена у пункті шостому статті 353 ЦПК України, ухвалою апеля-ційного суду від 22 травня 2023 року постановлено здійснити перегляд оскар-жуваної ухвали у цій справі на предмет її законності й обгрунтованості без по-відомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими до апеляційної скарги доказами, перевіривши закон-ність, обґрунтованість оскаржуваної ОСОБА_1 ухвали суду першої інс-танції від 04 травня 2023 року у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповідно до статті 258 ЦПК України є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на заса-дах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у су-довому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 04 травня 2023 року про визнання неподаною і повернення заяви не відповідає зазначеним вимогам.

Частиною першою статті 293 ЦПК України установлено, що окреме прова-дження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розгля-даються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридич-них фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає у порядку окре-мого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне зна-чення.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає у поряд-ку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із зако-ном такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виник-нення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можли-вості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвід-чує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язу-ється з подальшим вирішенням спору про право. Отже визначальною обстави-ною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним ви-рішенням спору про право цивільне. У порядку окремого провадження суд мо-же вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого проваджен-ня, повинен мати юридичне значення і безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, установ-лених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судово-го розгляду. Інші особливості розгляду цих справ установлені розділом IV цьо-го Кодексу.

У пунктах другому та третьому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що не можуть розглядатися судами заяви, зокрема, щодо проходження військової служби. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду адміністративної юрисдикції.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що ма-ють юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні від-повідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встанов-леним статтею 174 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим статтями 175, 177 цього Кодексу. Цивільним процесуальним законодавством чітко визначені підстави, за яких суддя відповідно до статті 185 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається непо-даною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом справа не підлягає судовому розгляду у порядку цивіль-ного судочинства, суддя мотивованою ухвалою закриває провадження у ній на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України . У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане із вирішенням спору про право, суд відмовляє у прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, за-лишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як слідує із матеріалів цієї справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2023 року заява ОСОБА_1 залишалася без руху із наданням йому п`ятиденного строку з дня отримання копії цієї ухва-ли для усунення її недоліків, а саме для виконання вимог процесуального зако-нодавства щодо обґрунтування заяви та надання відповідних документів на під-твердження її доводів, без надання яких неможливо для суду визначити чи уба-чається із поданої заявником заяви про встановлення факту спір про право, що зумовлює виникнення відповідних процесуальних наслідків. Суд першої інс-танції узагальнено підкреслив, що ОСОБА_1 не дотримано вимог статті 175 ЦПК України.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду від 03 травня 2023 року ОСОБА_3 подана відповідна заява із наведенням власних мотивів подання звернення до суду про встановлення юридичного факту та копіями документів, які, на думку заявника, доводять факт зберігання заінтересованою особою під-роблених документів.

Вважаючи, що заявником вимоги ухвали суду від 03 травня 2023 року не виконані, заява у відповідність до вимог закону не приведена, суд першої інс-танції на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України 04 травня 2023 року постановив ухвалу про визнання неподаною і повернення ОСОБА_1 зая-ви про встановлення юридичного факту.

Із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

У заяві до суду від 01 травня 2023 року ОСОБА_1 чітко вказав, які, на його думку, підробні документи зберігаються у Вінницькому обласному те-риторіальному центрі комплектування і соціальної підтримки, просить зобов-язати заінтересовану особу повернути підроблені документи управлінню персо-налом ПС ЗСУ (управлінню кадрів ГК ВПС ЗСУ ) для їх анулювання. Метою його звернення до суду є припинення злочинів, передбачених статтями 358-4, 366-2, 403-1-3, 426-2-4 КК України, з приводу чого, як можливо зрозуміти із заяви до суду, наявне кримінальне провадження № 0003629. Окремо ОСОБА_1 посилається на завдання йому моральної та майнової шкоди.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту збе-рігання Вінницьким обласним територіальним центром комплектування і соці-альної підтримки підроблених документів щодо звільнення його з військової служби, виключення із списків особового складу частини, формування грошо-вого атестата, на виконання вимог ухвали суду від 03 травня 2023 року, ОСОБА_4 надав суду копії зазначених документів, завдяки яким суд має реаль-ну можливість визначитися із предметною та суб`єктною юрисдикцією, підсуд-ністю цієї справи, виглядом провадження у ній. У випадку неповного виконан-ня заявником обгрунтованих вимог суду про усунення недоліків поданої заяви належало конкретно вказати ОСОБА_1 , які йому саме необхідно вчинити дії, подати документи, зазначити обставини аби суд мав можливість виконати приписи цивільного процесуального законодавства. Суду належить визначити-ся із доведеністю в установленому порядку заявником його твердження про під-робленість зазначених ним документів, якими висновками компетентних орга-нів це доводиться; із метою установлення такого факту, оскільки припинення злочинів відноситься до компетенції правоохоронних органів, а також мати на увазі, що сам заявник наголошує на регулюванні його питання Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», на тому, що йому завдано майнову і моральну шкоду. Крім цього є об`єктивно необхідним визна-читися із колом учасників справи, оскільки йдеться про інтереси і повнова-ження тих юридичних осіб, документи яких, на думку заявника, є підробле-ними.

З огляду на вимоги заяви у порядку окремого провадження і на позицію заявника, викладену у зверненні до суду від 03 травня 2023 року на виконання вимог ухвали від 03 травня 2023 року, суду першої інстанції, маючи на увазі пи-тання чи безспірно доводиться в установленому порядку факт підробки окре-мих документів, про що йдеться у заяві ОСОБА_1 , необхідно у послі-довний спосіб дійти переконання стосовно юридичної визначеності у цивільних правовідносинах у цій справі, а ураховуючи, що у заявника має місце зобов`я-зальна вимога до заінтересованої особи, під час підготовки справи до розгляду чи її розгляду справи слід надати правову оцінку, як уже зазначено вище, виду провадження, обраному ОСОБА_1 , чи узагалі чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення факту, який просить встановити заявник.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосув-ання статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд ( рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року ).

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм про-цесуального права на підставі установлених фактичних обставин справи, апеля-ційний суд дійшов висновку про наявність безумовних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції від 04 травня 2023 року про визнання неподаною і повернення заяви у порядку окремого провадження ОСОБА_1 .

Нормами статті 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, який переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інс-танції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посила-ються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`яз-ковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу у повному обсязі. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядають-ся вимоги та їх підстави, що не були предметом розгляду в суді першої інстан-ції.

Пунктом шостим частини першої статті 374, статтею 379 ЦПК України пе-редбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, яка перешкоджає подальшому проваджен-ню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інс-танції. Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 376, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2023 року про визнання неподаною і повернення заяви ОСОБА_1 -симовича, за участі заінтересованої особи Вінницького обласного територіаль-ного центру комплектування і соціальної підтримки про встановлення юри-дичного факту зберігання заінтересованою особою підроблених документів - скасувати, справу направити у суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук