ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року

справа № 705/2536/21
провадження № 22-ц/821/1356/23
категорія: 302090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позива - ОСОБА_1 ,

відповідач - сільськогосподарський виробничий кооператив «Черповоди»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» - адвоката Нагули Олександра Олексійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, у складі головуючого судді Гудзенко В. Л.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом вищезазначеного змісту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_2 , спадкоємицею якої є ОСОБА_1 , та СВК «Черповоди» 01 серпня 2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,2226 га, з кадастровим номером :02:000:2204, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області.

Відповідно до вказаного договору відповідач повинен сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік користування нею. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором систематично не виконує, не сплачуючи орендної плати за період з 2018 року по 2020 рік.

Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити орендну плату в розмірі 10% від вартості земельної ділянки, а саме: за 2018 рік у розмірі 12 548,44 грн; за 2019 рік у розмірі 10 675,19 грн; за 2020 рік у розмірі 10 675,19 грн. Крім того, позивач вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, він повинен сплатити 3% річних від невиконаного зобов`язання, що становить 1 421,44 грн, а також інфляційні витрати в розмірі 3 065,52 грн.

За наведеного позивач просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,2226 га, кадастровий номер :02:000:2204, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району, укладений 01 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та СВК «Черповоди»; стягнути з СВК «Черповоди» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2018 рік у розмірі 12 548,45 грн, за 2019 рік у розмірі 10 675,19 грн, за 2020 рік у розмірі 10 675,19 грн, 3% річних у розмірі 1 421,44 грн, інфляційні нарахування у розмірі 3 065,52 грн, а всього 38 385,79 грн; стягнути з СВК «Черповоди» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 26 816 грн, з яких 25 000 грн витрати на правову допомогу, 1 816 грн судовий збір за подання позовної заяви.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,2226 га, кадастровий номер :02:000:2204, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області, укладений 01 серпня 2016 року між ОСОБА_2 , спадкоємцем якої та фактичним власником земельної ділянки є ОСОБА_1 та СВК «Черповоди» .

В задоволенні позову ОСОБА_1 до СВК «Черповоди» в частині стягнення орендної плати, відмовлено.

Стягнуто з СВК «Черповоди» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач СВК «Черповоди» не виконувало істотної умови укладеного між сторонами договору оренди та систематично не доплачувало орендодавцю ОСОБА_1 передбачену договором суму орендної плати, а саме, за 2018 рік сума сплачувалась невчасно; за 2019 роки сума виплачувалась не в повному обсязі та невчасно; за 2020 рік орендна плата, була сплачена лише в 2021 році, також, в меншому розмірі, ніж передбачено договором, отже відповідно до положень ст. 651 ЦК України, ст. 141 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для його розірвання, оскільки носить системний характер та наявні істотні порушення умов договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 21 липня 2023 року, представник СВК «Черповоди» - адвокат Нагула О. О., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування їх судом першої інстанції, а також порушення норм процесуального права, порушив питання про його скасування з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволення заявлених позовних вимог.

При цьому скаржником зазначено, що відповідно до п. 7 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 10% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 681,39 грн. Згідно до п. 8 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Відповідно до п. п. 170.1.1. п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Об`єкт оподаткування визначається, виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Відповідно до п. п. 170.1.4. п. 170.1 ст. 170 ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. З огляду на що сума таких доходів оподатковується ПДФО за ставкою 18%. Окрім цього, такий дохід оподатковується військовим збором за ставкою 1,5% (п. п. 1.3. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ). Тому, враховуючи положення ПК України, без урахування податків та зборів, відповідач повинен сплачувати позивачу відповідно до договору оренди землі 8598,52 грн за 1 рік.

З огляду на вказане, за період з 2018 року по 2020 рік відповідач мав би сплатити позивачу орендну плату за землю за договором оренди землі у сумі 25 795,56 грн. Відповідно до довідки про видачу орендної плати за 2018 - 2020 роки, станом на 01 липня 2018 у позивача існувала заборгованість перед відповідачем, яка складала 2,44 грн, адже, у рахунок сплати орендної плати за Договором оренди землі відповідач сплачував позивачу кошти, а саме: 3 800,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 03 квітня 2019 року; 5 000,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 19 листопада 2019 року; 2 500,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 29 липня 2020 року; 4 000,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 04 травня 2021 року; 7 050,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 30 червня 2021 року. Вказані ордери підтверджують отримання позивачем вищеперерахованих коштів, тому заборгованості по орендній платі за вказаний період не існує. Також, вимоги позивача щодо сплати 3% річних від невиконаного зобов`язання та інфляційних збитків є не обґрунтованими та не мають ніяких правових підстав.

Відповідно до довідки про видачу орендної плати за 2018 - 2020 роки, станом на 01 липня 2018 року у позивача існувала заборгованість перед відповідачем, яка складала 2,44 грн, оскільки станом на 01.01.2018 заборгованість ОСОБА_2 перед СВК «Черповоди» складала 3 448,00 грн. Крім того, скаржник просив звернути увагу на те, що до договору оренди землі не вносилися зміни, які б встановлювали інший розмір орендної плати, аніж зазначений в ньому, тому позивачем застосовано неправильний розмір орендної плати при підготовці позовної заяви.

Також, скаржник зазначає, що систематичність передбачає два та більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, однак відповідач не має заборгованості по орендній платі за землю перед позивачем, тому не вбачається системність, а саме два і більше випадки з несплати орендної плати. Тому, вважає, що він виконав взяті на себе зобов`язання по виплаті орендної плати, заборгованості по ній перед позивачем не існує, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних та необґрунтованих. Крім того, скаржник заперечує щодо стягнення з нього судових витрат, оскільки вони не підтверджені документально.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Стамбула В. М. просив відхилити доводи апеляційної скарги за їх не обґрунтованістю, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Стягнути з СВК «Черповоди» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою СВК «Черповоди» - адвоката Нагули О. О. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року у приведеній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року розгляд апеляційної скарги призначено на 07 вересня 2023 року на 15 год. 00 хв. за участі сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, ОСОБА_2 в січні 2003 року отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії ІІІ-ЧР № 017641, який виданий на підставі рішення Черповодівської сільської ради № 3-12 від 25 липня 2002 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:2204, площею 4,2226 га, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області (а. с. 78).

Вказана земельна ділянка була передана в оренду СВК «Чорповоди» на підставі договору оренди від 01 серпня 2016, терміном на 10 років, з виплатою орендної плати в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 681,39 грн. (п. 7 договору оренди). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахуванням індексів інфляції (п. 8 договору).

Відповідно до п. 8 договору оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно до п. 9 договору оренди орендна плата вноситься в кінці с/г року.

Відповідно до п. 11 даного договору, розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законодавством

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення (пункт 12 договору).

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (п. 34 договору).

Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленого законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом (п. 35 договору).

Згідно п. 36 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження, орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а. с. 75-76).

Передача в оренду вказаної ділянки була здійснена шляхом складання відповідного акту про передачу та прийом земельної ділянки від 01 серпня 2016 року (а. с. 77).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державна реєстрація договору оренди проведена 29 грудня 2016 року (а. с. 9).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 яка успадкувала вказану земельну ділянку, що перебуває в оренді у відповідача, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 1066, виданого 13 серпня 2019 року (а. с. 8).

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Черкаській області Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані про надання інформації № Б-495/0-0.212-510/145-21 від 07 червня 2021 року грошова вартість земельної ділянки (паю), що знаходиться в адміністративних межах Черповодівської сільської ради, становить за 2018 рік 125 484,46 грн (а. с. 25).

Згідно Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:000:2204, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради за 2019 та 2020 роки становить 106 751,94 грн (а. с. 26, 27).

Згідно довідки про видачу орендної плати за 2018-2020 роки ОСОБА_2 отримала від СВК «Черповоди» орендну плату за 2018 - 2020 роки (а. с. 83), станом на 01 липня 2018 у ОСОБА_2 існувала заборгованість перед відповідачем, яка складала 2,44 грн., адже, у рахунок сплати орендної плати за договором оренди землі відповідач сплачував позивачу кошти, а саме: 3 800,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 03 квітня 2019 року (а. с. 80); 5 000,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 19 листопада 2019 року (а. с. 80); 2 500,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 29 липня 2020 року (а. с. 81); 4 000,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 04 травня 2021 року (а. с. 81); 7 050,00 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 30 червня 2021 року (а. с. 82).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Предметом даного спору є розірвання договору оренди земельної ділянки з посиланням на систематичне, протягом 2018, 2019 та 2020 років порушення умов договору, що полягає в невиплаті орендної плати в повному розмірі.

Систематичне невиконання умов договору в частині повної оплати орендної плати послугувало підставою для задоволення заявлених вимог про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі.

Мотиви апеляційного оскарження в цілому побудовані на відсутності, за переконанням скаржника, систематичного порушення, щодо сплати орендної плати по відношенню до позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України)

Згідно із ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У пункті «б» ч. 1 ст. 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1-4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Водночас у пункті д) ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

У ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

При цьому, неналежне виконання умов договору, а саме виконання обов`язків по сплаті орендної плати з порушенням стоків сплати також є порушення умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту д) ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначив, що у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 25/306/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при звернені до суду позивачем визначено період систематичної не сплати, за її твердженням, орендної плати за договором оренди від 01 серпня 2016, укладеним між її матір`ю ОСОБА_2 та СВК «Черповоди» за 2018 2020 роки.

При цьому судом встановлено, що між ОСОБА_2 , яка на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії ІІІ-ЧР № 017641, виданого 25 липня 2002, Черповодівською сільською радою Уманського району Черкаської області була власником земельної ділянка кадастровий номер :02:000:2204, площею 4,2226 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, Черповодівська сільська рада та СВК «Черповоди» 01 серпня 2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки.

Вказана земельна ділянка була передана в оренду СВК «Чорповоди» на підставі вище вказаного договору терміном на 10 років, з виплатою орендної плати в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 681,39 грн.

Сума орендної плати, яка підлягає до сплати за умовами спірного договору без урахування податків та зборів становить 8 598,52 грн в рік, оскільки відраховується 18% від розміру орендної плати встановленої договором податок на доходи фізичних осіб та 1,5% - військовий збір, та за період з 2018 року по 2020 рік становить 25 795,56 грн (8 598,52 х 3).

В свою чергу, згідно довідки дослідженої вище (а. с. 84) у орендодавця - власника земельної ділянки ОСОБА_2 станом на 01 липня 2023 року існувала заборгованість перед СВК «Черповоди» в розмірі 2,44 грн.

За життя орендодавець ОСОБА_2 вимог до орендаря щодо не належного виконання умов договору не заявляла.

Даних про дату смерті ОСОБА_2 та дату звернення позивача до СВК «Черповоди» з приводу зміни власника земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2204 матеріали справи не містять.

Водночас 03 квітня 2019 року СВК «Черповоди» виплатило саме позивачу ОСОБА_1 кошти в розмірі 3 800 грн в рахунок орендної плати за спірним договором.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 1066, виданого 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 успадкувала після ОСОБА_2 земельну ділянку, яка є предметом спірного договору оренди.

Згідно до видаткового касового ордеру від 19 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 , як власнику предмета оренди виплачена орендна плата в розмірі 5 000,00 грн.

Таким чином, успадкувавши у 2019 році земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2204 та не вносячи змін до спірного договору, позивач ОСОБА_1 за 2019 рік отримала у його виконання орендну плату у розмірі 8 800,00 грн.

У відповідності до видаткового касового ордеру від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 СВК «Черповоди» виплачено 2 500 грн.

Як вбачається з видаткових касових ордерів від 04 травня 2021 року та 30 червня 2021 року ОСОБА_1 орендарем виплачено 4 000 грн та 7 500 грн, відповідно, орендної плати за спірним договором. Тобто станом на 30 червня 2021 року орендарем позивачу сплачено 13 500 грн.

З огляду на наведене апеляційний суд висновує, що ОСОБА_1 , звертаючись з позовом вищенаведеного змісту у червні 2021 року та посилаючись на систематичне невиконання умов договору в частині повної оплати орендної плати за період з 2018 по 2020 роки, набуває права для ініціювання вказаного позову з моменту набуття права власності на земельну ділянку, яка є предметом спірного договору, а саме з 13 серпня 2019 року.

Враховуючи, що відповідно до п. 9 спірного договору орендна плата виплачується в кінці с/г року, то не повна сплата орендарем орендної плати за договором позивачу у 2020 році, враховуючи спірний період визначений позивачем, не свідчить про наявність підстав, виходячи з аналізу норм ст. 651 ЦК України, ст. 141 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі», для розірвання договору оренди землі від 01 серпня 2016 року у зв`язку з системним характером порушення істотних умов договору.

З огляду на викладене висновки суду про задоволення заявлених вимог в частині розірвання договору оренди земельної ділянки є невірними, тоді як доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем за вказаним позовом, з урахуванням встановлених матеріалів справи не доведено тих обставин на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з порушенням норм процесуального права при вирішенні позовних вимог в частині розірвання договору оренди земельної ділянки, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду в цій частині до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до СВК «Черповоди» про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, стягненню з ОСОБА_1 на користь СВК «Черповоди» підлягають 1 362 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника cільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» - адвоката Нагули Олександра Олексійовича задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2023 року в частині розірвання договору оренди земельної ділянки скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» 1 362 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді В. Г Бородійчук

О. В. Карпенко