Справа № 367/1847/23
Провадження №2-з/367/48/2023
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

18 квітня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву Позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява про забезпечення позову Позивача ОСОБА_1 одночасно з пред`явленням позову про стягнення грошових коштів за договором позики до ОСОБА_2 .

Одночасно з поданням позовної заяви Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно -двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,8 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, яка належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви Позивач вказав, що 27 лютого 2017 року, в квартирі, що належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної часткової власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 було складено Договір позики та Позивачем були передані Відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 467000 гривень, що станом на 27.02.2017 року було еквівалентно 17 000 доларам США на день позики за середнім комерційним курсом обміну валют.

Відповідно до п.1 Договору, позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передала у власність Позичальника гроші в сумі 459 000 гривень, що на день передачі грошей Відповідачу відповідала еквівалентові суми 17000 доларів США за середнім курсом 27 гривень за 1 долар США їх продажу комерційними банками м. Києва. Відповідач отримав вказані гроші для придбання житлового приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 вказаного Договору позики, сторони за вказаним договором домовились про те , що:

A) договір позики є безпроцентним;

Б) остаточний розрахунок щодо повернення суми має бути здійснено після якомога швидкого продажу всієї квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Орієнтовна власність вказаної квартири на момент укладання договору складає 49000 доларів США за середнім комерційний курсом у м. Києві.

B) виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою у межах міста Києва за місцем мого проживання або за допомогою банківського переказі на рахунок, що належіть мені.

Г) Позичальник після здачі житлового помешкання в експлуатацію у м. Ірпінь Київської області обіцяє виписатись з квартири за адресою: АДРЕСА_2 та виписати (зняти з реєстрації) свого сина ОСОБА_4 для полегшення продажу квартири.

Відповідно до п.3 Договору позики, Позичальник вправі повернути повну суму позики, а Позикодавець зобов`язується прийняти та повернуті гроші раніше визначеного у п.2 цього договору строку.

Відповідно до п.4 Договору позики, при неповерненні суми позики після продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченим чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення суми позики, що залишилась несплаченою.

Відповідно до п.6 Договору позики, після повернення боргу Позикодавцем повинна бути видана Позичальнику власноручна розписка про отримання грошей. Без вказаної розписки борг вважається таким що не повернутий.

На теперішній час зобов`язання Відповідача не виконане, внаслідок чого Позивач вимушена звернутись з захистом порушеного права.

Вважає, що лише вжиття такого заходу як накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ., загальною площею 91,8 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, яка належить Відповідачу на праві спільної сумісною власності з ОСОБА_3 , спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Оскільки позивач вважає, що можлива зміна власника вищевказаного об`єкта нерухомого майна-квартири фактично унеможливить виконання рішення суду в частині стягнення з Відповідача грошових коштів в такій значній сумі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом пункту 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 2 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року вказано, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом позову є захист прав Позивача про стягнення грошових коштів за Договором позики. При цьому Позивач посилається на те, що на теперішній час зобов`язання Відповідача не виконане, тому між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені заявником вимоги є співмірними із позовними вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 151-153, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву Позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,8 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Я.В. Шестопалова