Провадження №2/523/2495/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мішаглі Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про усунення перешкод в користуванні послугами водопостачання, водовідведення, встановлення земельного сервітуту, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив:

- зобов`язати відповідача усунути перешкоди в забезпеченні належного йому домоволодіння АДРЕСА_1 послугами водопостачання та водовідведення, шляхом підключення водопровідного вводу на території двору земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- встановити змелений сервітут на земельній ділянці АДРЕСА_1 , відповідно до якого зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не перешкоджати йому у користуванні та обслуговуванні меражами (трубопроводами) водопостачання та водовідвення належного йому домоволодіння АДРЕСА_1 , які відповідно до проектно - дозвільних документів проходять через земельну ділянку АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати відповідача ОСОБА_2 відключити домоволодіння АДРЕСА_1 від мереж водопостачання та водовідвення;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що позивач був власником домоволодіння АДРЕСА_1 , яке на підставі дозвільних документів було підключено до мереж водопостачання та водовідведення, належних ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». В подальшому позивачем подаровано та передано у власність відповідачу ОСОБА_2 належну йому частку житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 . Після чого, позивач став власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 власником сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 . При цьому, навіть після виділення домоволодінь в окремі одиниці, водопостачання будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 здійснювалося від одного загального водопровідного вводу діаметром 25 мм. з точкою підключення до мережі водопостачання зміщеному колодязі по АДРЕСА_1 у воріт двору АДРЕСА_1 , трубопровід проходив по території двору № 19-б на ділянку № НОМЕР_1 , де в колодязі була здійснена розв`язка на обидві ділянки № 19-а та № 19-б. Водовідведення (каналізація) ділянки № НОМЕР_1 здійснюється в колодязь міської мережі каналізації на АДРЕСА_1 .

Позивав вказав, що відповідач підключена до мереж водопостачання та водовідведення незаконно, самовільно, оскільки абонентські мережі водопостачання та водовідведення належать йому.

Посилаючись на вищевикладене, а також на те, що рік тому відповідач самовільно припинила водопостачання ділянки АДРЕСА_1 (перекрила воду) шляхом обрізання, заглушення та засипання землею водопровідного вводу на території ділянки АДРЕСА_1 , звернувся до суду з даним позовом.

Крім того вказав, що діями відповідача, які виразились у незаконному, навмисному, самоуправному перекритті води до його домоволодіння, йому завдана моральна шкода, яка проявилася у втраті комфортних умов життя (неможливості готувати їжу, прати, митися, поливати город, справляти елементарні гігієнічні потреби), внаслідок чого у нього погіршився стан здоров`я, погіршилися стосунки в сім`ї, у втраті звичного, сталого ритму життя, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього та членів його сім`ї, у приниженні його честі та гідності. Розмір завданої моральної шкоди оцінив у 50 000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Дикун І.М. надіслав до суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Відзив мотивований тим, що після поділу домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , між співвласниками в натурі, водопостачання будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 здійснювалося від одного загального вводу з точкою підключення до мережі водопостачання в зміщеному колодязі по АДРЕСА_1 у дворі відповідача ОСОБА_2 , трубопровід проходив по території двору останньої на ділянку позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 не ініціювала будь-яких змін чи реконструкцій системи водопостачання вказаних домоволодінь. Позивач, в свою чергу, розпочав написання численної кількості скарг до різних інстанцій з цього приводу.

В подальшому, у зв`язку з невідповідністю системи водопостачання вже окремого будинку за адресою АДРЕСА_1 , вимогам чинних нормативних актів, відповідачем ОСОБА_2 було замовлено та отримано Робочий проект водопостачання (перенос водомірного вузла) за адресою АДРЕСА_1 , а також виконано відповідні технічні роботи із переобладнання відповідного вузла комерційного обліку води та приведено останній у відповідність до вимог закону.

Стосовно встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці АДРЕСА_1 , представник зазначив, що позивачем не надано відомостей щодо розташування земельної ділянки позивача відносно земельної ділянки (кадастровий номер :69:003:0026), якою користується відповідач, а також відносно інших суміжних земельних ділянок, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості користуватися належною йому на праві власності будівлею, у зв`язку з відсутністю у нього доступу до земельної ділянки, на якій вона розташована, у будь-який інший спосіб. За такого, вимоги позивача вважав недоведеними.

Крім іншого, представник відповідача вказав про відсутність підстав, передбачених Порядком користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення населених пунктів України, затвердженого Наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190, для відключення від мережі водопостачання та водовідведення відповідача, поскільки відповідач ОСОБА_2 підключена до централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення у встановленому законом порядку. Також у відзиві представник відповідача зазначає про відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про наявність моральної шкоди, що була завдана діями відповідача, протиправність таких дій та наявність причинно-наслідкового зв`язку. Вказав про недоведеність вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди в забезпеченні належного йому домоволодіння АДРЕСА_1 послугами водопостачання та водовідведення, шляхом підключення водопровідного вводу на території двору земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Послався на необґрунтованість способу, яким позивач бажає усунути перешкоди у водопостачанні та водовідведенні його будинку, вимогам нормативно-правих актів у сфері водопостачання та відсутність доказів наявності перешкод з боку відповідача у водопостачанні та водовідведенні будинку позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Биков Д.Ю. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Дикун І.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 (а.с.7,8).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.10-11).

На підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_1 надано до суду:

-Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 32042926;

-Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА № 109839;

- Державний Акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 487414, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.9);

-Повідомлення Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі, в якому ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права, так як відносини, які виникли між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не віднесені до компетенції поліції (.а.с12);

- Копія акту від 18.07.2020 року, складеного представником управління «Водозбут» старшим контролером, у присутності споживача ОСОБА_5 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , на момент перевірки, на ділянці розташоване одне житлове домоволодіння. Водопостачання ділянки не здійснюється. Водопровідний ввід обрізаний, заглушений і засипаний на території двору сусідньої ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_3 . Раніше водопостачання обох ділянок № НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 здійснювалося від одного загального водопровідного вводу діаметром 25 мм. з точкою підключення до мережі водопостачання зміщеному колодязі по АДРЕСА_1 трубопровід проходив по території двору АДРЕСА_2 , де в колодязі була здійснена розв`язка на обидві ділянки № 19-а та № 19-б. Водовідведення (каналізація) ділянки № НОМЕР_1 здійснюється в колодязь міської мережі каналізації на АДРЕСА_1 . В зв`язку з відсутністю водопостачання використовують приносну воду (а.с.13).

Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано.

За клопотанням сторін, судом витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» відомості про підключення до мережі водопостачання приватного будинку за адресою АДРЕСА_1 , та будинку за адресою АДРЕСА_1 , а також належним чином завірені копії проектів та дозвільних документів водопостачання та водовідведення вказаних житлових будників.

З заяви, поданої на виконання ухвали суду, представника ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» Сазанової А.О. вбачається наступне. За адресою АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок на ОСОБА_1 . Нарахування за послуги проводяться на підставі укладеного договору про надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та за показниками приладу обліку води. Водопостачання будинку здійснюється одним окремим водопровідним вводом D=25mm (ПВХ), який обладнано в точці приєднання приладом обліку води, прийнятим на облік згідно проектної документації. Водовідведення здійснюється одним випуском до каналізаційної мережі.

За адресою АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок на ОСОБА_2 . Нарахування за послуги проводяться на підставі укладеного договору про надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та за показниками приладу обліку води. Водопостачання будинку здійснюється одним окремим водопровідним вводом D=25mm (ПВХ), який обладнано в точці приєднання приладом обліку води, прийнятим на облік згідно проектної документації. Водовідведення здійснюється одним випуском до каналізаційної мережі.

З наданих, на виконання ухвали суду, копій проекту водопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 та проекту водопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що :

-25 вересня 2020 року було прийнято вузол комерційного обліку питної води, що встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , на абонентський облік відділу по роботі з приватним сектором управління «Водозбут» філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», о/р № НОМЕР_4 , ОСОБА_2 (а.с.167);

-в робочому проекті водопостачання приватного будинку (перенесення водомірного вузла) за адресою: АДРЕСА_3 , в загальних даних зазначено, що існуючий водомірний вузол встановлений в колодязі СВК -2, розташований в дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , необхідно демонтувати в колодязі СВК-2 і перенести в колодязь СВК-1, розташований перед ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 . Існуючий ввід водопроводу на о/р 13513 заглушити в точці розгалуження з о/р НОМЕР_5 (у дворі ОСОБА_2 ). Абоненту о/р 13513 необхідно провести коректування геодезичної зйомки у зв`язку із наявністю другого вводу водопроводу (а.с.169-173);

-13 листопада 2020 року було прийнято вузол комерційного обліку питної води, що встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , на абонентський облік відділу по роботі з приватним сектором управління «Водозбут» філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», о/р 13513, ОСОБА_1 (а.с.155);

- Згідно проекту водопостачання приватного будинку ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , о/р 13513, розробленого на основі : завдання на проектування № 26 від 12.06.2020 року, технічних умов виданих ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» № 3537-29/2573 від 18.09.2020 року, водопостачання: точкою підключення до централізованої системи водопостачання є місцевий водопровід Д=150мм, який проходить по АДРЕСА_4 в існуючій мережі водопроводу 1,2-1,5 (кг/см2), знижується вночі до 1,0 атм. Існуючий ввід водопроводу на об`єкт заглушити в точці підключення (а.с.157-159).

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення, визначено одними із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.ст. 42, 43 Водного Кодексу України позивач є водокористувачем, має право на водокористування для питних та побутових потреб і таке право охороняється законом.

Відповідно до ст. 44 ч. 1 п. 5 Водного Кодексу України водокористувачі зобов`язані не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам.

Статтею 391 ЦК України встановлена можливість захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому позивач в позовній заяві зазначає, що має право відповідно до проекту та дозвільних документів на безперервне водопостачання та водовідведення, а відповідач ОСОБА_2 здійснює перешкоди у забезпеченні належного йому домоволодіння АДРЕСА_1 послугами водопостачання та водовідведення, шляхом його відключення.

Обов`язок доказування обставин покладається на кожну із сторін спору, і заявляючи позов про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в забезпеченні належного йому домоволодіння АДРЕСА_1 послугами водопостачання та водовідведення, шляхом підключення водопровідного вводу на території двору земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , саме ОСОБА_1 мав би довести належними, допустимими та достатніми доказами підключення до системи централізованого водопостачання та водовідведення його домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , через ділянку АДРЕСА_1 , у відповідності до закону. Поряд з цим будь-яких доказів, крім посилань в позовній заяві на проекти та дозвільні документи, позивач не надав, як і не надав доказів наявності перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном - відключення від мережі водопостачання та водовідведення, саме з боку відповідача ОСОБА_2 .

Суд не приймає до уваги, як доказ Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 487414, щодо належності позивачу на праві власності змеленої ділянки площею 0,0529 га, кадастровий номер :69:003:0025, поскільки матеріали справи не містять доказів, що колодязь системи водопостачання, в якому була здійснена розв`язка постачання води на дві ділянки № НОМЕР_1 та №19-б, розташований саме на ній.

Позивач не довів, що з донедавнього часу, як зазначено у позові, і до часу подання позову (09.11.2020 року) відповідач здійснювала перешкоди позивачу у водопостачанні та водовідведенні належному йому домогосподарства, так як відповідно до доказів витребуваних у третьої особи, перепідключення домогосподарств сторін по справі відбувалось відповідно до проекту водопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 та проекту водопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 та актів прийняття вузлів комерційного обліку питної води на абонентський облік.

Суд відхиляє доказ - акт від 18.07.2020 року, складеного представником управління «Водозбут» старшим контролером, з підстав визначених ч.2 ст.78 ЦПК України, так як він не підтверджує наявність у відповідача будь яких домовленостей між сторонами щодо водопостачання домоволодінь сторін. Правовстановлюючі документи на домоволодіння сторін також не містять сервітут.

Що стосується позовних вимог в частині встановлення змеленого сервітуту на земельній ділянці АДРЕСА_1 , суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

За приписами статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно зі ст.99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Згідно з вимогами ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Положеннями ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13, при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з`ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до п. 38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Також, відповідно до п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого права.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Враховуючи вимоги закону, для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Це означає, що незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Окрім цього, статтею 55-1 Закону України «Про землеустрій» передбачається, що встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання доказів того, що між нею та відповідачем у справі не досягнуто домовленості про встановлення сервітуту та його умов, нормальне господарське використання своєї земельної ділянки неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом, а також виготовлення проекту технічної документації, зокрема кадастрового плану земельної ділянки, для встановлення такого земельного сервітуту.

Так, позивачем до позовної заяви не додано кадастрового плану земельної ділянки, що унеможливлює встановити межі земельного сервітуту судом на час розгляду справи та встановлення такого, як і не надано доказів на підтвердження неможливості використання свого майна без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 , не обґрунтована необхідність встановлення земельного сервітуту, не надано технічної документації з визначення меж земельного сервітуту на місцевості, не наведено обґрунтованих доводів, у зв`язку з чим повинен бути встановлений сервітут і що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Більш того, судом встановлено, що позивач мав можливість задовольнити свої потреби у інший спосіб і скористався нею, а саме звернувся до філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» та 13 листопада 2020 року приєднаний до системи централізованого питного водопостачання у встановленому законом порядку, що підтверджується копією акту №1638 про прийняття вузла комерційного обліку питної води встановленого за адресою: АДРЕСА_1 , на абонентський обік відділу по роботі з приватним сектором управління «Водозбут» філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», о/р НОМЕР_6 , ОСОБА_1 (а.с.155)

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 відключити домоволодіння АДРЕСА_1 від мереж водопостачання та водовідвення, суд прийшов до наступного.

Позивач у позовній заяві зазначає, що йому належать абонентські мережі водопостачання та водовідведення, якими відповідач за адресою АДРЕСА_1 , користується незаконно, самовільно та протиправно, тому підлягає відключенню від вказаних мереж. Втім, суд позбавлений можливості перевірити вказаний факт, так як позивачем не додано до позовної заяви докази на підтвердження останнього .

Натомість, в матеріалах справи наявна, надана стороною відповідача, копія акту про прийняття вузла комерційного обліку питної води встановленого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , на абонентський облік відділу по роботі з приватним сектором управління «Водобут» з філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» від 05 листопада 2019 року (а.с.77).

Враховуючи, що відповідач приєднана до системи централізованого питного водопостачання у встановленому законом порядку, будь-які докази протилежного у матеріалах справи відсутні, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що відключення водопостачання здійснено саме відповідачем, що остання чинить перешкоди у користуванні та обслуговуванні мережами (трубопроводами) водопостачання та водовідвення належного йому домоволодіння АДРЕСА_1 , а відтак позивачем не доведено протиправність дій відповідача, які повинні бути у причинно-наслідковому зв`язку із заподіяною йому моральною шкодою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що стороною позивача будь-яких переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог не надано, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість та недоведеність.

У порядку ст. 141 ЦПК України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 5. 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про усунення перешкод в користуванні послугами водопостачання, водовідведення, встановлення земельного сервітуту, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.04.2023 року.

Суддя