Справа № 617/2100/20
Номер провадження 2/948/496/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.,

за участю: секретаря Порохні І.І.,

представника позивача Геріх О.І.,

представника відповідача-1 Прасолова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантагро» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відділ державної реєстрації Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про скасування рішення державного реєстратора та припинення права оренди

відповідно до ч.1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 22.06.2023 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.02.2007р. між ним та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 5, 1787 га за межами Іванківської сільської ради Вовчанського району, яка належала їй на підставі Державного акту серії І-ХР № 108887 від 10.12.2002р., кадастровий номер :01:002:0019. 21.11.2012р. сторони уклали додаткову угоду, яка зареєстрована 29.12.2012р., за змістом якої термін дії договору становить до 31.12.2020р., і орендар має переважне право на його поновлення.

ОСОБА_3 померла і її сином ОСОБА_2 успадкована вказана земельна ділянка, а за рішенням Вовчанського районного суду від 15.06.2020р. за ним визнано право власності на неї.

На виконання умов додаткової угоди позивач звернувся до ОСОБА_4 з листом про переважне право поновлення договору оренди і 24.10.2020р. отримав від нього згоду.

Але позивачу 03.12.2020р. стало відомо, що державним реєстратором Старосалтівської селищної ради прийнято рішення від 27.08.2020р. про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав договору оренди від 26.08.2020р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже, державний реєстратор не перевірив раніше зареєстрованих прав на цю земельну ділянку, а тому відбулася подвійна реєстрація права оренди на неї, що суперечить законодавству.

У зв`язку з наведеним, позивач просить:

1)скасувати рішення про державну реєстрацію договору оренди землі від 26.08.2020р. укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

2)припинити право оренди земельної ділянки площею 5, 1787 га, кадастровий номер :01:002:0019, яке набуте ФОП ОСОБА_1

3)стягнути з відповідачів судові витрати.

Відзив

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області направив відзив на позов в установлений судом строк (а.с.137-138, 144-145 т.1) в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що 01.02.2008р. зареєстрований договір оренди між ОСОБА_3 та СБК «Мрія», який укладений на 10 років, що зафіксовано в Книзі записів реєстрації державних актів по Іванівській сільській раді та за інформацією Відділу у Вовчанському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Але відомості про укладення цього договору та додаткової угоди між ОСОБА_3 та ТОВ «Сантагро» в Національній кадастровій системі відсутні, в той час як дані про земельну ділянку з кадастровим номером :01002:0019 були внесені до цієї системи 26.02.2016р. В архівних матеріалах відділу відсутня зареєстрована додаткова угода до договору від 01.02.2008р.

04.08.2020р. право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01002:0019 зареєстровано за ОСОБА_2 , а за повідомлення Відділу у Вовчанському районі запис про державну реєстрацію № 02000 від 29.12.2019р. у відділі не знайдено.

Також зазначає, що позивачем зазначені лише дві позовні вимоги, але оскільки у справі чотири відповідачі, невідомо до кого вони адресовані. Вважає, що позовні вимоги до нього не адресовані, а тому підстави стягнення судового збору відсутні.

Відповідь на відзив

Позивач направив відповідь на відзив в якому зазначив, що хоча відповідач-3 зазначає про відсутність у нього документів щодо додаткової угоди до договору оренди, а також Книги записів про державну реєстрацію на право власності на земельну ділянку, але ніяким чином не коментує існування у позивачу оригіналу договору та додаткової угоди між ОСОБА_3 та ТОВ «Сантагро» від 01.02.2008р., які містять підпис реєстратора, номер та печатку органу державної влади, управління Держкомзему у Вовчанському районі.

Звертає увагу, що на час діючого на той час законодавства додаткова угода від 21.11.2012р. була зареєстрована 29.12.2012р. належним чином.

Оскільки у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди фіксується вже факт державної реєстрації, а тому відсутність такого запису свідчить про неналежне виконання посадовою особою своїх обов`язків, що не залежить від волевиявлення сторін (а.с.173-176 т.1).

Відзив відповідача-1

Оскільки відповідач-1 вперше ознайомився з матеріалами справи 14.01.2021р., а відзив представник направив до суду лише 15.04.2021р, тобто з плином майже 3 місяців, а відтак суд не вбачає підстав для поновлення строку на його подання, тому вважає, що він поданий з пропущенням установленого судом строку (а.с.67, 197-203 т.1).

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

08.12.2020р. за ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області відкрито загальне позовне провадження, витребувані докази у державного реєстратора (а.с.35-36).

Згідно ухвали цього суду від 03.02.2021р. до участі у справі залучено в якості співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (а.с.112-114 т.1).

Відповідно до ухвали цього суду від 01.06.2021р. замінено неналежного відповідача державного реєстратора Старосалтівської селищної ради на Відділ державної реєстрації Старосалтівської селищної ради (а.с.229-231 т.1).

За ухвалою цього суду від 22.06.2021р. підготовче провадження закрито (а.с.7-9 т.2).

3.Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача-1 проти позову заперечував з огляду на те, що оскільки будь-які офіційні відомості про реєстрацію додаткової угоди між позивачем та матір`ю відповідача-2 відсутні, а відтак він вважається неукладеним. За таких обставин, правомірно був зареєстрований договір між відповідачами-1 та2.

Відповідач-2 ОСОБА_2 в адресованій суду нотаріально засвідченій заяві від 25.03.2021р., а також заяві від 31.01.2023р. просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти позовних вимог та повідомив, що 01.02.2007р. його мати ОСОБА_3 уклала договір оренди землі з СБК «Мрія» (правонаступником якого є ТОВ «Сантагро») та передала в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0019. В подальшому 21.11.2012р. вона підписала додаткову угоду за якою строк дії оренди продовжила до 31.12.2020р. До закінчення терміну дії договору, 24.10.2020р. він підписав з ТОВ «Сантагро» договір оренди на 10 років, а з ОСОБА_1 договір був укладений помилково (а.с.156 т.1, 152 т.2).

Представник відповідача-4 направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.161-164 т.2).

4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 5, 1787 га на території Іванівської сільської ради Вовчанського району, що підтверджується державним актом від 10.12.2002р. (а.с.19 т.1). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та її спадкоємцем є відповідач ОСОБА_2 , зокрема і на земельну ділянку площею 5, 1787 га, кадастровий номер :01:002:0019, що вбачається з заочного рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 15.06.2020р. (а.с.87-88).

01.02.2007р. між ОСОБА_3 та СБК «Мрія» укладений договір оренди землі № 324 терміном на 10 років (п.2.1), який 01.02.2008р. зареєстрований у Вовчанському РВ ХРФ ДП УДЗК при ДКУ за № 25 (а.с.12 т.1).

21.11.2012р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Сантагро» укладена додаткова угода щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0019 за п.1 якої термін дії договору оренди продовжено до 31.12.2020р., яка зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Вовчанському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 29.12.2012р. № 2000 про що є підпис державного реєстратора та печатка цього органу (а.с.13 т.1, 240 т.2).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2020р. власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0019 є ОСОБА_2 за підставі рішення суду від 16.06.2020р. № 617/383/20 та 26.08.2020р. проведена державна реєстрація права оренди земельної ділянки на підставі договору від 26.08.2020р. між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 (а.с.20, 91 т.1).

Позивач, 14.10.2020р. направив відповідачу ОСОБА_2 листа в якому, користуючись своїм переважним правом, пропонує укласти договір оренди землі на новий строк, як спадкоємцю ОСОБА_3 (а.с.23-24 т.1) і 24.10.2020р. відповідач-2 підписав лист-згоду на укладення договору оренди на новий строк та надіслав підписаний примірник договору оренди землі (а.с.25, 89-90 т.1).

З документів реєстраційної справи вбачається, що державна реєстрація договору оренди землі між відповідачами-1 та 2 проведена на підставі заяви ФОП ОСОБА_1 (а.с.53-56 т.1).

За повідомленням начальника відділу у Вовчанському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 04.03.2021р. відповідно до Книги записів реєстрації державних актів по Іванівській сільській раді 01.02.2008р. зареєстровано договір оренди між ОСОБА_3 та СБК «Мрія». Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0019 внесено до Національної кадастрової системи 26.02.2016р. на підставі Державного акту від 10.12.2002р. на ім`я ОСОБА_3 , але в цій системі відомості про реєстрацію договору № 324 від 01.02.2007р. між ОСОБА_3 та СБК «Мрія» та додаткової угоди між ОСОБА_3 та ТОВ «Сантагро» відсутні. У відділі також відсутня інформація щодо укладення додаткової угоди, у архівних матеріалах відсутня зареєстрована додаткова угода та Книга записів про державну реєстрацію державних актів, а тому підтвердити реєстрацію додаткової угоди не має можливості (а.с.146-147, 149-150 т.1)

5. Мотиви суду

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі».

Передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина друга статті 124 ЗК України у редакції, чинній на час підписання первинних договорів оренди та їх державної реєстрації).

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України у вказаній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час підписання первинних договорів оренди та їх державної реєстрації).

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (далі - Книга записів); б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Як видно з матеріалів справи додаткова угода між ОСОБА_3 та ТОВ «Сантагро» була укладена 21.11.2012р., а зареєстрована 29.12.2012р.

Порядок державної реєстрації договору оренди земельної ділянки станом на 29.12.2012р. регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (далі - Порядок).

Записи до розділів Книги записів вносилися при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, яким, зокрема, був договір оренди землі (пункт 10 Порядку). Дата внесення запису до розділу Книги записів була датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку (пункт 11 Порядку). Згідно з пунктом 16-2 Порядку підставою для державної реєстрації договору оренди була заява власника або набувача права, подана до відповідного територіального органу Держземагентства разом з іншими, визначеними цим пунктом, документами.

Виконання Порядку на час укладення додаткової угоди забезпечувалося функціонуванням Перехідної реєстраційної системи, що діяла у період з 03 серпня 2011 року до 30 грудня 2012 року включно й адміністраторами якої були підрозділи Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо така відбулася, відображався у тексті цього договору відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220. У тексті, зокрема, зазначалася інформація про орган, який провів державну реєстрацію договору та його посадову особу, а також дата вчинення та номер запису в Державному реєстрі земель. На підтвердження вказаної інформації державний реєстратор посвідчував напис своїм підписом та печаткою органу реєстрації за наявності (далі - реєстраційний напис).

Отже, реєстраційний напис на договорі оренди земельної ділянки є похідним від запису у Книзі записів. Державний реєстратор не був наділений правом проставити такий напис, поки не зробив відповідний запис у Книзі записів за певним номером.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина третя статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом установлено, що на оригіналі додаткової угоди від 21.11.2012р.,є відмітка посадової особи із прикладенням «мокрої» гербової печатки про те, що цей договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Вовчанському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 29.12.2012р. № 2000, про що є підпис державного реєстратора та печатка цього органу (а.с.240 т.2).

Отже, незважаючи на те, що державний орган в особі відділу у Вовчанському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області повідомив про відсутність даних та інформації про реєстрацію додаткової угоди, наявність відтиску печатки та підпису посадової особи безумовно свідчать про дотримання позивачем вимоги про державну реєстрацію цієї угоди.

Таким чином, станом 31.12.2020р. земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0019, яка нині належить відповідачу-2, перебувала на законних підставах на праві оренди у ТОВ «Сантагро».

Водночас, з 01.01.2013р. почав функціонувати Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, тобто єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 10 Закону України «Про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Як видно з матеріалів справи 26.08.2020р. проведена державна реєстрація права оренди земельної ділянки на підставі договору від 26.08.2020р. між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 .

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови ВС від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц).

Водночас як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 817/1048/16 (постанова від 04.04.2018), у справі № 804/1001/16 (постанова від 18.04.2018) та у справі № 823/2042/16 (постанова від 04.09.2018) спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Як видно зі змісту позову, правовою його підставою звернення до суду є незаконність дій державного реєстратора відповідача-3, який на думку позивача повинен був відмовити у державній реєстрації, з огляду на наявність чинного договору. При цьому позивач зазначив відповідачами чотири особи, не конкретизувавши вимоги до кожної з них.

Як свідчить судова практика належними відповідачами у вказаній категорії справи є сторони правочину з яким не згоден позивач.

Не погоджуючись з позовними вимогами, представник відповідача-1 стверджував про законність дій як відповідача-1 так і державного реєстратора, оскільки як Державному земельному кадастрі так і в Державному реєстрі речових прав були відсутні відомості про наявність договору щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0019. Вважає, що оскільки додаткова угода по офіційних документах не була зареєстрована, а відтак правові підстави для користування цією земельною ділянкою позивачем відсутні.

Отже, з огляду на те, що за результатами дослідження доказів у справі, судом установлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які відомості про укладення додаткової угоди від 21.11.2012р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Сантагро», як і не було таких відомостей у відділі у Вовчанському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, а також у Національній кадастровій системі,правовою підставою позову позивач зазначив незаконність дій державного реєстратора, але суду таких доказів не надав, а відтак зібрані докази вказують на те, що у державного реєстратора не було підстав для відмови в реєстрації договору між відповідачами-1 та 2, а відтак суд дійшов висновку, що з наведених підстав у задоволенні позову необхідно відмовити.

Водночас, як зазначила ВП ВС у справі № 143/591/20 від 25.01.2022р., належним способом захисту переважного права орендаря є вимога про визнання укладеною додаткової угоди до договору (п.8.47).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 155).

8. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 142, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантагро» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відділу державної реєстрації Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про скасування рішення державного реєстратора та припинення права оренди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантагро», місцезнаходження с. Іванівка Вовчанського району Харківської області, .

Відповідач-1: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 , місце проживання с. Захарівка Вовчанського району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач-3: відділ державної реєстрації Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, місцезнаходження смт Старий Салтів, вул. Перемоги, 15, Вовчанського району Харківської області.

Відповідач-4: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, місцезнаходження м. Харків, вул. Космічна, 21, поверх 8, 9, .

Повний текст Рішення складено 23 червня 2023 року.

Суддя С.В. Кравець