Провадження № 4-с/344/13/23
У Х В А Л А

16 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Герлан Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що 23.06.2018 постановою державного виконавця Івано-Франківського міського Відділу державної виконавчої служби Трощак К.М., виконавчий лист № 344/14412/15-ц виданий 11.12.2015 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 24 000 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 49,32 грн., процента від суми заборгованості в сумі 745,64 грн. та 487,20 грн. судового збору, повернуто стягувачу. Постанова мотивована тим, що в ході проведення виконавчих дій коштів на банківських рахунках та майна, на яке б можна було звернути стягнення, не виявлено. Скаржник ввжає постанову державного виконавця незаконною, так як вона не містить даних про перевірку майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням і не містить даних про акт з цього приводу, тому виконавець відповідно до закону не здійснив заходів щодо розшуку майна боржника. Скаржник просить скасувати постанову державного виконавця від 23.06.2018 та зобов`язати державного виконавця вжити заходи примусового виконання щодо виконавчого листа № 344/14412/15-ц виданого 11.12.2015.

Положеннями ст.447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Представник відділу виконавчої служби про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на скаргу та клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

11.12.2015 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист № 344/14412/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_1 , жителя: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , основний борг за договором позики від 14.09.2015 року в сумі 24 000, 00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок), 3 % річних - в сумі 49, 32 грн. (сорок дев`ять гривень 32 копійки), проценти від суми заборгованості - в сумі 745, 64 грн. (сімсот сорок п`ять гривень 64 копійки) та 487 грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до матеріалів скарги Відділом державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську було відкрите виконавче провадження №49636178 з примусового виконання виконавчого листа № 344/14412/15-ц виданого 11.12.2015 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

23.06.2018 старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Трощак К.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій коштів на банківських рахунках та майна, на яке б можна було звернути стягнення не виявлено.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України ,,Про виконавче провадження.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України ,,Про виконавче провадження).

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України ,,Про виконавче провадження).

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України ,,Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Долучені до скарги документи не містять відомостей про вжиття державним виконавцем всіх дій, визначених Законом України ,,Про виконавче провадження, спрямованих на належне та своєчасне виконання виконавчого документу, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, зокрема і щодо перевірки майнового стану боржника, отримання пояснень останнього, вжиття заходів примусового виконання рішення, встановлення майнового стану боржника. Не вбачається цього і з постанови про повернення виконавчого документу.

Згідно з п.22 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Старший державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову, всі необхідні дії, спрямовані на виконання рішення суду, не здійснив.

Вирішуючи спір у справі № 619/562/18, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.01.2021 зазначив, що належним доказом вжиття усіх, передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду; невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України ,,Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України ,,Про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, наявні підстави для задоволення скарги, визнання постанови неправомірною та необхідність зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження, оскільки заявником доведено, а заінтересованою особою представником відділу ДВС не спростовано, що при прийнятті постанови державним виконавцем порушено права заявника.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

cкаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Трощак Катерини Михайлівни від 23.06.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, поновити виконавче провадження № 49636178.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.О. Бородовський