Справа №346/2000/23
Провадження №2/346/980/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коломия позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

20.04.2023 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призначені за рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.02.2013. Також просить відкликати у Коломийському ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області виконавчий лист №346/409/13 від 05.03.2013.

Під час підготовчого провадження представник позивача уточнила заявлені позовні вимоги і просила вирішити питання щодо припинення стягнення аліментів з дати звернення позивача до суду, а саме: з 20.04.2023.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.03.2005 між ним та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них відповідачем народився син ОСОБА_5 , проте рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2013 шлюб між ними було розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_6 залишено проживати з матір`ю. Рішенням суду від 19.02.2013 вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Станом на березень 2023 рік заборгованість зі сплати аліментів відсутня, проте з січня 2022 року ОСОБА_5 проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, проте з нього продовжують щомісячно стягувати аліменти на користь відповідача, які остання витрачає виключно на свої потреби, що не відповідає їх цільовому призначенню.

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на норми ст. ст. 179, 181-184, 192 СК України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не подавала.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.05.2023.

Суд ухвалою від 16.05.2023 підготовче провадження у справі закрив та призначив до судового розгляду на 30.05.2023, за клопотанням представника позивача витребував у Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону в період з 01.01.2022 по 16.0.2023 ОСОБА_3 . Викликано в якості свідка неповнолітнього ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду 30.05.2023 пояснив, що після його розлучення з відповідачем, син проживав саме з нею в Новояворівському районі, Львівської області. Ним на підставі рішення суду вчасно та без затримок сплачувались аліменти на утримання сина. У свою чергу у відповідача на даний час є нова сім?я та дитина. На почату 2022 року відповідач зателефонувала йому і сказала, щоб він забирав сина на проживанням до себе, що ним і було зроблено і саме з того часу син проживає з ним і перебуває на повному його утриманні. У свою чергу досягнути добровільної домовленості щодо стягнення аліменти з відповідачем не можливо, оскільки вони між собою не спілкуються і не контактують. Аліменти ним сплачуються на карточку відповідача протягом всього часу з метою уникнення виникнення заборгованості.

Представник позивача Юркевич Х.М. заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заві. Вважала за можливе за рішенням суду визначити датою припинення стягнення аліментів дату звернення до суду, крім того зазначила, що у разі відкликання виконавчого листа саме за рішення суду не виникне неоднозначного тлумачення рішення суду і буде дотримано баланс інтересів сторін.

14.06.2023 представником позивача було подано заяву про завершення удового розгляду за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її участі не заявляла.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 .

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Допитаний судом у присутності представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що проживає з позивачем з січня 2022 року, до цього ж часу проживав постійно з відповідачем у Львівській області. На даний час відповідач має іншу сім?ю, а після початку війни виїхала на проживання до Чехії, куди він також влітку 202 року їздив на канікули. На сьогоднішній день спілкується з ОСОБА_7 два-три рази на тиждень, проте мама особисто йому грошові кошти на проживання не надає і як він знає всі витрати на його життя покриває батько.

VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень 29.08.2008 зроблено відповідний актовий запис за №470, батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 29.08.2008, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 27.10.2022 №2022/000922782 ОСОБА_5 зареєстрований з 26.09.2008 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2012 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, неповнолітнього ОСОБА_5 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_3 (відповідач).

Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.02.2013 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість згідно виконавчого листа №346/409/13-ц від 05.03.2013, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 станом на 01.03.2023 відсутня (довідка від 02.03.2023 №37475013/15, видана Коломийським відділом державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області).

Згідно довідки від 07.03.2023 №399, виданої ОСББ «Прикарпаття Плюс» ОСОБА_5 проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 2022 року.

Зі змістом акту від 12.04.2023 обстеження матеріально-технічних умов від 12.04.2023 №400, складеного комісією представників ОСББ «Прикарпаття Плюс» Томчук Ю.Д. та неповнолітній ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, дитина має власну кімнату, все належне для навчання.

Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України від 17.05.2023 №91-22946/18/23 ОСОБА_9 виїхала за межі України 10.03.2022. Станом на 16.05.2023 на територію України не поверталась.

V. Оцінка Суду.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У ч. 1 ст. 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов?язок щодо сплати цих платежів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Як встановлено судом з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 . Зазначене рішення набрало законної сили та виконується позивачем в примусовому порядку. Відповідне рішення суду було ухвалено з урахуванням тієї обставини, що неповнолітній ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_3 . Досліджені судом докази свідчать, що станом на дату звернення позивача до суду з відповідним позовом, спільна дитина сторін була зареєстрована та постійно проживала з ОСОБА_1 та перебуває на його повному утриманні, відповідач отримані грошові кошти в рахунок сплати аліментів з боку ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини не витрачає, а відповідно і відсутні підстави стверджувати, що останні використовуються за призначенням.

Наведені обставини дають підстави стверджувати, що передумови, які передували стягненню аліментів саме на користь відповідача припинили своє існування, а відповідно наявні достатні підстави для задоволення заявлених позовних вимог в частині припинення

Оцінюючи уточнену вимогу представника позивача щодо припинення відповідного стягнення з дати звернення до суду, суд зауважує наступне.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України), відповідно до суд приходить до висновку, що відсутня законодавчо визначене правило, за яким припинення стягнення аліментів має відбуватись з дати звернення до суду з відповідним позовом.

Підстав для задоволення вимоги позивача щодо відкликання виконавчого листа судом також не вбачається, враховуючи таке.

Відповідно до змісту позовних вимог та пояснень представника позивача метою відповідної вимоги є недопущення порушення прав позивача, яке може мати місце у разі виникнення ускладнень при виконанні рішення суду.

У свою чергу суд звертає увагу на ту обставину, що Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачає такі процедури щодо виконавчого листа, які можуть мати своїм наслідком припинення стягнення періодичних платежів це зупинення виконавчого провадження, повернення виконавчого листа стягувачу та закінчення виконавчого провадження, які у свою чергу як передумову не містять «припинення стягнення аліментів», як і не передбачають процедури відкликання виконавчого листа за рішенням суду, а тому суд приходить до висновку, що відсутні законодавчо визначені підстави саме для відкликання виконавчого листа, а тому зазначені позовна вимога задоволенню не підлягає.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 259, 263, 265, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначені рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.02.2013 в розмірі по 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в рахунок відшкодування судового збору 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлено «16» червня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л.В. Валігурська