Справа № 183/9175/21
№ 2/183/645/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про:

-визнання за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , права власності на житловий будинок літ. «Д1», прибудову літ. «д2», погріб літ. «пг», ганок літ. «д3», сарай літ. «М1», вбиральню літ. «Н1», літній душ літ. «О1», свердловину № 1, огорожу № 2, ворота з хвірткою № 3, огорожу № 4, вимощення літ. «І», розташовані під АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказав, що 30 серпня 2005 року ОСОБА_1 отримав в дар від ОСОБА_5 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з договором дарування, 1/4 частина домоволодіння за вказаною адресою складалася з: будинку Д-цегла (незакінчений, 85.53% готовності); будинок 3-шпали обк.цегл., розміром жилої площі 26.7 кв.м., загальною площею - 54.4 кв.м.; Г - Вбиральня дерево; Е - вбиральня дерево; Ж-Л - кухня-сарай саман обк.цегл.; И - Вхід в погріб цегла; Л - Сарай саман обк.цегл.; к - колодязь з/б кільця; к1 - колодязь метал.тр.; 2, 4, 5, 6 - Огорожа дерево, метал.

20 червня 2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 2-753/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 ухвалено рішення про визнання частково недійсним договору дарування частини домоволодіння АДРЕСА_1 , укладеного 30 серпня 2005 року, в частині дарування житлового будинку літ «З», вбиральні літ. «Г», входу в погріб «И», колодязя «к», колодязя «к-1», сараю літ. «Л», огорожі № 5, 6 під будинком АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок літ «З» з прибудовою літ. «з», прибудовою літ. «з-1», ганком, сходами, літньою кухнею-сараєм літ. «Ж», погребом літ. «ПГ», прибудовою літ. «Ж», входом в погріб літ. «И», сараєм літ. «Л», літнім душем літ. «М», вбиральнею літ. «Н», колодязем літ. «к», басейну для води, хвірткою № 5, огорожею № 6, 8, 9, 10, воротами № 7, цоколем літ. «Ц», розташованих під буд. АДРЕСА_1 . Під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_6 , оскільки вказані об`єкти були збудовані позивачем ОСОБА_6 . Однак, судом під час ухвалення рішення не вирішувалося питання стосовно того, що під домоволодінням АДРЕСА_1 також є об`єкти та побудови, а саме: житловий будинок літ. «Д1», прибудова літ. «д2», погріб літ. «пг», ганок літ. «д3», сарай літ. «М1», вбиральня літ. «НІ», літній душ літ. «О1», свердловина № 1, огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, вимощення літ. «І». Вказані об`єкти під домоволодінням АДРЕСА_1 були помилково вказані в договорі дарування частини домоволодіння АДРЕСА_2 під іншими літеральними та цифровими позначеннями. Тобто, у зв`язку з прийняттям судом рішення по справі № 2-753/11, усі вказані об`єкти вважаються, по суті, являються самочинним будівництвом та над ними не встановлено право власності. Вказана неможливість порушує права позивача та є підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 04 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 15 лютого 2022 року, в зв`язку з усуненням недоліків, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 24 березня 2022 року витребувано докази у справі. Докази надійшли до суду 16 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року залучено до справи в якості співвідповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року залучено правонаступника співвідповідача-2 у справі - ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року витребувано докази, отримані 29 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 02 червня 2023 року витребувано докази, отримані судом 07 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Позивач до суду не з`явився, надавши заяву, згідно з якою підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача-1 до суду не з`явився, відзив на позов не надав. Надав заяву, згідно з якою просив розглянути справу у відсутність представника та відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень вказав, що з матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» ДОР» проведено реєстрацію поточних змін об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , в результаті чого складено акт поточних змін. В зазначеному акті вказано, що при обстеженні домоволодіння виявлено завершене будівництво будинку на земельній ділянці побудовано будівлі, які підлягають прийняттю в експлуатацію. Окрім того, власнику рекомендовано звернутися до компетентних органів для прийняття об`єкта в експлуатацію. Для введення в експлуатацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу необхідно звернутися до органів архітектурно-будівельного контролю. Новомосковська міська рада ніяким чином права та інтереси позивача не порушувала.

Відповідач-2 ОСОБА_2 надала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач-3 у судове засідання не з`явився. Відзив не подав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності представників, пояснення на позов не подавали.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-753/11, інвентарної справи будинку АДРЕСА_1 , суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2011 року у справі № 2-753/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Новомосковської міської ради, третя особа Комунальне підприємство Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації про визнання договору частково недійсним та визнання права власності, визнано частково недійсним договір дарування частини домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 30 серпня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в частині дарування житлового будинку літ. «З», вбиральні літ. «Г», входу в погріб «И», колодязя «к», колодязя «к-1», сараю літ. «Л» огорожі № 5, 6 під АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок літ. «З» з прибудовою літ. «з», прибудовою літ. «з-1», ганком, сходами, літньою кухнею- сараєм літ. «Ж», погрібом літ. «ПГ», прибудовою літ. «Ж», входом в погріб літ. «И», сараєм літ. «Л», літнім душем літ. «М», вбиральнею літ. «Н», колодязем літ. «к» , басейну для води, хвірткою № 5, огорожею № 6, 8, 9, 10, воротами № 7, цоколем літ. «Ц» розташований під АДРЕСА_1 .

Судом у справі № 2-753/11 встановлено, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 1978 року придбав у власність частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з: житлових будинків літ. «А» та літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», сараю літ. «Д», погребу літ. «Е», вбиральні літ. «Е» та колодязю. Фактично позивачеві в користування перейшов будинок літ. «А», що не заперечувалось сторонами, який позивач розібрав та, зруйнувавши господарські будівлі і, отримавши дозвіл на будівництво, збудував новий будинок під літ. «З», з прибудовою літ. «з», прибудовою літ. «з-1», ганком, сходами, літньою кухнею-сараєм літ. «Ж», погрібом літ. «ПГ», прибудовою літ. «Ж», входом в погріб літ. «И», сараєм літ. «Л», літнім душем літ. «М», вбиральнею літ. «Н», колодязем літ. «к», басейну для води, хвірткою № 5, огорожею № 6, 8, 9,10, воротами № 7, цоколем літ. «Ц». Інша частина домоволодіння АДРЕСА_1 , станом на 1980 рік, належала ОСОБА_7 , який розібрав будинок літ. «Б», та почав будівництво нового будинку під літ. «Д». Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 377/2 від 08 вересня 1989 року змінено конфігурацію присадибних ділянок по фактичному користуванню і вирішено закріпити за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 земельну ділянку площею 4510 кв.м. розташовану під АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 помер і спадщину після нього в рівних частках прийняли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що вбачається з договору дарування та листа КП НМБТІ, тобто, кожному зі спадкоємців належить по частині домоволодіння АДРЕСА_1 . 30 серпня 2005 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 частину домоволодіння АДРЕСА_2 , яке в цілому складається з: будинку літ. «Д» (незакінчений будівництвом), будинку літ. «З», вбиральні літ. «Г», вбиральні літ. «Е», кухні-сараю літ. «Ж-Л», входу в погріб літ. «И», сараю літ. «Л», колодязю літ. «к», колодязю літ. «к-1», огорожі № 2, 4, 5, 6, розташований на земельній ділянці держфонду площею 4510 кв.м. Розпорядженням Новомосковського міського голови домоволодінню ОСОБА_6 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_3 . Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, будинок літ. «З», вбиральня літ. «Е», вхід в погріб літ. «И», сарай літ. «Л», колодязь літ. «к», хвіртка № 5, огорожа № 6, збудовані ОСОБА_6 , то вони не могли бути передані у дар відповідачеві, а отже в цій частині позовні вимоги позивача про визнання договору дарування частково недійсним підлягають задоволенню.

Обставини щодо договору дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтверджуються наданими позивачем копіями Договору дарування від 30 серпня 2005 року /а.с.7/, витягу про реєстрацію права власності на домоволодіння за ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.8/, матеріалами інвентарної справи КП «НМБТІ» ДОР» щодо будинку АДРЕСА_1 .

З отриманої судом копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.112/. З отриманої судом копії спадкової справи вбачається, що спадкоємцем майна померлого є ОСОБА_2 /а.с.139-159/.

З відповіді ГУ Держгеокадастру від 03 травня 2022 року вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до управління не передавались /а.с.73/.

З наданої позивачем копії технічного паспорту, складеного 26 лютого 2020 року КП «НМБТІ» ДОР вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в цілому складається з житлового будинку «Д1» 1990 року побудови, прибудови «д2», 2005 року побудови, погрібу «пг», 2005 року побудови, ганку «д3», 2005 року побудови, сараю «М1» 2005 року побудови, вбиральні «Н1» 2010 року побудови, літнього душу О1, 2010 року побудови, свердловини №1, 2010 року побудови, огорожі № 2 1990 року побудови, воріт з хвірткою № 3, 2013 року побудови, огорожі № 4 2013 року побудови, вимощення І. Встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації /а.с.13-15/.

З отриманої інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 червня 2020 року відомості щодо права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 відсутня /а.с.16/.

З наданої суду копії Акту вбачається, що 26 лютого 2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_8 проведено реєстрацію поточних змін об`єкта нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці прощею 2250 кв.м (земельна ділянка не приватизована), за адресою: АДРЕСА_1 (згідно з розпорядженням № 165-р Новомосковської міської ради від 10 травня 2011 року), що належить ОСОБА_1 . При обстеженні було виявлено завершене будівництво будинку. Зроблена інвентаризація будинку «Д1» та господарських будівель та споруд. Площі будинку: загальна площа 43,9 кв.м, житлова площа 12,8 кв.м. На земельній ділянці побудовано будівлі які підлягають прийняттю в експлуатацію: прибудова «д2», сарай «М1», вбиральня «НІ», літній душ «01». Також на ділянці побудовано: свердловина № 1, огорожа №2-4, вимощення І. Відповідно до розділу V параграфу 2 пункту 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127,зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, змінено літеровку будівель та споруд (всі будівлі літеруються великими літерами з відповідним цифровим позначенням, а прибудови малими літерами з відповідним цифровим позначенням - житловий будинок «Д» на житловий будинок «Д1» /а.с.11/.

Водночас, з наявної в матеріалах інвентаризаційної справи відповіді Начальника БТІ на запит суд у від 03 вересня 2013 року вбачається, що , інвентарної справи будинку АДРЕСА_1 вбачається, що раніше на земельній ділянці знаходилися два житлові будинки: будинок ОСОБА_9 та будинок ОСОБА_10 , які в цілому належали співвласникам таким чином: 1/2 частка - ОСОБА_6 1/2 частка - ОСОБА_7 ; у 1980р. ОСОБА_7 будинок ОСОБА_10 - знесений, розпочате будівництво будинку «Д» (дозволено рішенням №39/532 виконкому Новомосковської м/р від 11.08.1981), відповідно до останнього обстеження техніком - 27.11.2009 - будинок «Д» має 85,53% готовності, тобто є незавершеним; в 1991р. ОСОБА_6 будинок «А» знесений, побудований будинок «З» (дозволено рішенням №19/98 виконкому Новомосковської м/р від 15.02.1983, але будинок «З» не зданий в експлуатацію); зараз право власності на 2 житлові будинки розподіляється таким: 1/2 частка - ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.78 (купив 1/2 ч. будинків «А» та ОСОБА_10 з будівлями та спорудами); 1/4 частка - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.11.89 (успадкував ч. будинків «А», «Б», «Д» незакінченого «3» - незакінченого з будівлями та спорудами); частка - ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 30.08.2005 (прийняв в дар 1/4 ч. будинків «Д»-незакінченого, будинку «З» з будівлями та спорудами. Тобто право власності на конкретні житлові приміщення не зареєстровано. Згідно з п. 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України - право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва та прийняття його до експлуатації, але - будинок «Д» - є незавершеним; будинок «З» з будівлями має 100% готовності, але в експлуатацію не зданий та право власності на нього не оформлено.

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 вересня 2020 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 43,9 кв.м, житловою площею 12,8 кв.м. Д1, д2 прибудова, пг погріб, д3 ганок, М1 сарай, Н1 вбиральня, О1 літній душ, № 1-4, І споруди за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в розмірі частки ОСОБА_1 /а.с.53/.З акту розподілу ідеальних часток вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить по частці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с. 54/.

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

Позивач, звертаючись з позовом, в його обґрунтування посилається на положення ст. ст. 331, 376 ЦК України.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Так, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Однак, відповідно до ст. 3 ЦК України, до загальних засада цивільного законодавства відноситься неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

За статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).

За ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 334 ЦК України).

За ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності.

Згідно зі ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

За ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.. Частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до статті 334 цього Кодексу (ст. 363 ЦК України).

За ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

За таких обставин, оскільки наданими в справу доказами підтверджено те, що майно, набуте позивачем за договором дарування від 30 серпня 2005 року у виді частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, визнання недійсним договору в частині майна, здійснення позивачем перебудови будинку та реєстрацію права власності на частку, відсутність припинення права на частку ОСОБА_4 в спільному майні, відсутність доказів щодо належності земельної ділянки позивачу та заперечення відповідача-1 щодо визнання за позивачем права власності, відсутність доказів на підтвердження поділу в натурі майна між співвласниками, підстав для примусового припинення в праві на частку, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його права та підстав для визнання за ним права власності на житловий будинок літ. «Д1», прибудову літ. «д2», погріб літ. «пг», ганок літ. «д3», сарай літ. «М1», вбиральню літ. «Н1», літній душ літ. «О1», свердловину № 1, огорожу № 2, ворота з хвірткою № 3, огорожу № 4, вимощення літ. «І», розташовані під АДРЕСА_1 , як на новостворене нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 12 червня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач-1 Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область м. Новомосковськ вул. Гетьманська, 14; ;

відповідач-2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач-3 ОСОБА_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа-1 ОСОБА_4 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа-2 Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради,; місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 18.

Суддя Д. О. Парфьонов