Справа № 677/1080/22
Провадження № 2-др/677/4/23
14 червня 2023 року м. Красилів
Красилівський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Гладій Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Загаєвської С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красилів питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня2023 року позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 гривень моральної шкоди.

10 квітня 2023 року представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (надалі ПАТ «СК «ВУСО») Шилін В.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених витрат, а саме про стягення з позивача ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «ВУСО» на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

В ході виготовлення повного тексту рішення встановлено, що при розгляді справи судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме компенсації відповідачу ПАТ «СК «ВУСО» коштів на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його та відповідача відсутності, заяву щодо розподілу судових витрат задовольнити.

Представник позивача Лукіянчук О.М. надала суду письмові заперечення, просила суд відмовити в стягненні витрат на правову допомогу, а у випадку неможливості прийнятті такого рішення, просила зменшити витрати на правничу допомогу.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ч. 2 ст. 137 ЦПК України правова допомоги адвоката та фактичні витрати адвоката, які необхідні для виконання договору про надання правової допомоги є різними витратами клієнта (замовника). При цьому, останні встановлюються на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення адвокатом таких витрат.

Згідно зі статтею 19 того ж Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пункту 6 та 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як слідує із укладеного 12 червня 2020 року між ПАТ «СК «ВУСО» та адвокатом Шиліним В.А. договору про правову допомогу, ПАТ «СК «ВУСО» доручив, а ОСОБА_3 зобов`язався надавати йому юридичні послуги з питань представництва його інтересів, в підприємствах, установах та організаціях, правоохоронних органах та суді, забезпечити надання йому консультування правового характеру, підготовку та розробку процесуальних документів (п.п. 1-4 Договору).

Пунктом 2 Договору передбачено, що послуги Адвоката надаються шляхом правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складання скарг, заяв, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта недопущення їх порушень, сприяння їх відновленню у разі порушення, здійснення представництва та захисту в судах, інших державних органах, перед громадянами та іншими юридичними особами, та в інших формах, передбачених чинним законодавством України.

У пункті 8 Договору зазначено, що гонорар Адвоката за цим договором визначається у додаткових умовах до договору.

Відповідно до п. 1. Додатку № 1 до Договору б/н від 12 червня 2020 року ОСОБА_3 та ПАТ «СК «ВУСО» погодили розмір фіксованого гонорару в сумі 8000 грн. за надання професійної правничої допомоги, представлення інтересів Клієнтів у Красилівському районному суді Хмельницької області у справі № 677/1080/22.

Таким чином, умовами укладеного між ПАТ «СК «ВУСО» та адвокатом Шиліним В.А. договору про надання правової допомоги від 12 червня 2020 року та Додатком № 1 до нього передбачена виплата гонорару за надання правової допомоги з представництва інтересів ПАТ «СК «ВУСО» в суді, вивчення наданих ними документів, надання їм консультацій та складення процесуальних документів у фіксованій сумі, а саме 8 000 грн. Відповідно до п. 2 Додатку №1 між ПАТ «СК «ВУСО» та адвокатом Шиліним В.А. погоджено оплату гонорару за надання правничої допомоги не пізніше 30 днів після набрання законної сили рішення суду.

При цьому, умовами зазначених Договору та Додатку № 1 до нього не передбачено погодинне нарахування гонорару, а саме в залежності від кількості часу затраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Разом із тим, згідно з актом приймання наданих послуг за договором № б/н від 12.06.2020, Додатком № 1 від 20 жовтня 2022 року, розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 8 000 грн., що виразилась в ознайомленні з наявними документами Замовника, підстави позовної заяви її обґрунтованості; вивчення актуальної судової практики з цих питань та визначення правової позиції, збір письмових доказів; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; супровідні заходи розгляду справи у суді є значно завищеним, не співмірним із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами, їх необхідністю та часом, який реально необхідний для виконання такої роботи та який фактично затрачений адвокатом.

Зокрема, наявні в матеріалах справи докази самі по собі не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі N 922/1964/21, де зазначено:

«Щодо порядку обчислення гонорару

122. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

123. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

124. Відповідно до статті 26 Закону N 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

125. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону N 5076-VI).

126. Закон N 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

128. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

129. Частинами першою та другою статті 30 Закону N 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

130. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

131. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

132. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону N 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

134. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом

136. За положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

137. Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

138. Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 N 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

139. Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

140. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

143. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

146. Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.».

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява М 9336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначена адвокатом Шилін В.А. сума 8 000 грн. за надання професійної допомоги є не співмірною і не відповідає критерію реальності затраченого адвокатом часу на виконання такої роботи.

Зокрема, вивчення адвокатом нормативно-законодавчої бази не є об`єктивно необхідною роботою з надання правової допомоги по даній справі, так як факт отримання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджує наявність у нього спеціальних знань в галузі права для здійснення захисту інтересів клієнта.

Крім того, дана справа не значної складності та має не значний обсяг документів (заява від 14 жовтня 2022 року про забезпечення представнику ПАТ «СК «ВУСО» Шиліну В.А. доступу до Елекстронного Суду для ознайомленням зі всіма матеріалами справи та можливості надсилати процесуальні документи та заяви по суті; заява від 24 жовтня 2022 року про слухання справи у відсутності представника ПАТ «СК «ВУСО», залишення позову без задоволення та забезпечення представнику відповідача знайомитися з матеріалами справи і подання процесуальних документів шляхом надання доступу через Електронний суд; відзив з додатками; заява від 24 жовтня 2022 рок про доручення доказів направлення відзиву учасникам провадження), а тому не потребує значних витрат часу.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань.

Суд дійшов висновку, що відшкодування понесених відповідачем адвокатських витрат у визначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності та співмірності. Зважаючи на складність справи, а саме предмет доказування, складність застосування норм права та збору доказів у даній справі, а також складення адвокатом процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір правничої допомоги заявленої позивачем до відшкодування у розмірі 8000 грн. є значно завищеним.

Таким чином, з урахуванням наведених норм права, конкретних обставин даної справи, обґрунтованості та реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правової допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації ПАТ «СК «ВУСО» за рахунок позивача з 8 000 грн. до 2 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалити додаткове рішення у справі № 677/1080/22 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М.Гладій