ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-151/12 Номер провадження 22-ц/814/2677/23Головуючий у 1-й інстанції Гончаренко О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.

за участю секретаря Філоненко О.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Лобова М.О.

представника заінтересованої особи: Панченко Н.П

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Гончаренко О.В., повний текст якої виготовлено дата не вказана, у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Комаревцева С., яка полягає у не знятті арешту з рахунку,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Крюківського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Комаревцева С.

Скаргу обгрунтовує тим, що на виконанні в Крюківському відділі державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 52601081 з примусового виконання виконавчого листа №2-151/12 від 09.08.2012, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 боргу на користь ПАТ «Укрсиббанк» у розмірі 570052,13. Заявниця виявила, що на її зарплатний рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» накладено арешт державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні. 03.10.2022 вона звернулася до Крюківського відділу ДВС у м. Кременчуці з заявою про зняття арешту з вказаного рахунку, проте арешт знято не було. Вважає, що державний виконавець Крюківського відділу ДВС у м. Кременчуці вчинив бездіяльність, яка полягає у не знятті арешту з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк». Просила суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), яка полягає у не знятті арешту з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк»; зобов`язати державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти, накладений арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Комаревцева С., яка полягає у не знятті арешту з рахунку, - задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що відмови у знятті арешту з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Зобов`язано державного виконавця Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти (скасувати) накладений у виконавчому провадженні № 52601081 постановою від 29.09.2022 арешт коштів боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Судове рішення мотивовано тим, що відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 30.09.2022 ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито для зарахування в тому числі заробітної плати. Згідно виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.03.2022-30.09.2022 ОСОБА_1 отримувала заробітну плату від КМЦКРДІ.

Відтак, зазначений рахунок має спеціальний режим використання та на який накладено арешт.

Арешт коштів на зарплатному рахунку боржника матиме наслідком порушення конвенційних гарантій недоторканості майна, яким є заробітна плата в розумінні поняття «власності» та на захист якого, в тому числі, стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статті 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, Крюківський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, а саме щодо визнання неправомірною бездіяльність в.о. начальника Крюківського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сергія Комаревцева щодо відмови у скасуванні арешту грошових коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», призначеному для зарахування заробітної плати ОСОБА_1 від Кременчуцького міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та щодо зобов`язання державного виконавця Крюківського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) скасувати арешт з грошових коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», накладеного постановою від 29.09.2022 по виконавчому провадженню № 52601081 відмовити в повному обсязі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні в Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 52601081 з примусового виконання виконавчого листа №2-151/12 від 09.08.2012, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 боргу на користь ПАТ «Укрсиббанк» у розмірі 570052,13.

29.09.2022 державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено для виконання до банківських установ.

03.10.2022 боржник звернулася до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про зняття арешту з його рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», так як цей рахунок є рахунком, на який вона отримує заробітну плату.

Листом від 12.10.2022 року Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) скаржнику відмовлено у знятті арешту.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 30.09.2022 ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито для зарахування в тому числі заробітної плати. Згідно виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.03.2022-30.09.2022 ОСОБА_1 отримувала заробітну плату від КМЦКРДІ.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції зазначив, ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», де на її ім`я відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , на який нараховується зарплата, відтак, він має спеціальний режим використання та на який, постановою державного виконавця від від 29.09.2022 по виконавчому провадженню № 52601081 накладено арешт. Арешт коштів на зарплатному рахунку боржника матиме наслідком порушення конвенційних гарантій недоторканості майна, яким є заробітна плата в розумінні поняття «власності» та на захист якого, в тому числі, стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статті 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт.

Арешт накладається на кошти, а не на рахунки боржника (абзац перший частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон № 1404-VIII) заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, частиною 2 статті 48 вказаного Закону встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені «й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом».

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено обмеження утримань із заробітної плати боржника за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості (50 відсотків чи 20 відсотків залежно від видів стягнень та загальний граничний розмір усіх відрахувань).

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом» (абзац 2 частини 2 статті 48 Закону № 1404-VIII).

Накладення арешту на кошти понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином,не може бути накладений арешт на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань і такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений,то він має бути знятий.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використаннята/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац 2 частини 2 статті 59 Закону № 1404-VIII).

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому передбачене абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Викладене вище відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №756/8815/20. Так, судом зазначено, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, від 03 та 24 лютого 2021 року у справах № 756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20), № 756/1927/15-ц (провадження № 61-14725св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 711/4732/16-ц (провадження № 61-3203св21) щодо відсутності підстав для зняття арешту з коштів, що становлять заробітну плату боржника, зазначивши, що залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання особою будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.

Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати - заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає такий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник звернувся із відповідною заявою до начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Л.Дусмурадової (а.с.15) про зняття арешту з карткового рахунку призначеного для виплати заробітної плати, на зазначений ним картковий рахунок для заробітної плати, однак в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешт з грошових коштів не було знято.

В.о. начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) С. Комаренцевим відмовлено у скасуванні арешту з підстав відсутності законних підстав для зняття арешту з карткового рахунку.

В межах вказаної справи скаржником доведено, що не спростовано іншими учасниками справи, що кошти на зазначеному боржником рахунку є коштами заробітної плати.

Заробітна плата, стипендія, пенсія, соціальна допомога та інші соціальні виплати - це кошти цільового призначення. Банк може відкрити як окремий рахунок для зарахування винятково таких коштів, так і поточний рахунок, як у даному випадку, як для зарахування коштів цільового призначення, так і для власних потреб клієнта, та на нього можуть зараховуватися будь-які інші кошти, а не тільки кошти цільового призначення, що не суперечить Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів № 492 від 12.11.2003.

Перелік рахунків зі спеціальним режимом використання визначений абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». До рахунків зі спеціальним режимом використання відносяться, зокрема, рахунки підприємств, що займаються виробництвом або постачанням енергії, води, опаленням приміщень тощо.

Рахунок боржника, у даному випадку, є поточним рахунком для зарахування, коштів цільового призначення, а саме-заробітної плати, та підпадає під випадок «іншого рахунку боржника, накладення арешту на кошти на якому заборонено законом».

При цьому, державним виконавцем не було доведено, що під час здійснення примусового виконання державним виконавцем було перевірено та встановлено, що за зазначеним боржником рахунком наявні інші кошти, що не є його заробітною платою.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати компенсації не підлягають.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська