Справа № 527/3328/22
провадження 2/527/153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання -Кривченко В.В., представника відповідача- ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з відповідачкою з 02.10.1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 09.12.2019 року. В період шлюбу за спільні кошти подружжя вони придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ділянці комунальної власності площею, 0,1500 га, -переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :30:012:0434, який було оформлено та зареєстровано на дружину. Враховуючи викладене, просив визнати за позивачем та відповідачем право на частку вказаного домоволодіння.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Представник відповідачки ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву(а.с.32-35), за змістом якого просив визнати частки співвласників у праві спільної сумісної власності на житловий будинок у наступному порядку: за відповідачкою 67/100 часток, за позивачем 33/100. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_5 (якому з 01.12.2022 року встановлену 2 групу інвалідності) мешкає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Площа спірного будинку складає 41,4 кв.м. та у випадку поділу даного будинку по частки відповідачка вимушена буде виселитися з будинку, так як житлової площі буде недостатньо для спільного проживання з сином. Посилаючись на положення ст. 70 СК України вважала, що за наявності вищевикладених обставин, які мають істотне значення, частка ОСОБА_3 повинна бути збільшена. В судовому засіданні представник відповідачки заперечував проти задоволення позовних вимог та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

За змістом відповіді на відзив на позовну заяву(а.с. 46) представник позивача вважає, що даний відзив не містить належного правового обґрунтування, з яким закон пов`язує можливість відступлення на користь відповідача від засади рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, набутому в шлюбі.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.1993 року. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 09.12.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 09.01.2020 року (а.с.8).

З копій договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями від 12.11.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори, та нотаріально посвідченої Згоди Гаргана Г.М. вбачається, що ОСОБА_3 придбала у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці комунальної власності площею 0,1500 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер::30:012:0434. Відповідно до п.10 вказаного Договору,- договір укладено за письмовою згодою на покупку нерухомого майна чоловіка покупця - ОСОБА_2 (а.с.9-10, 12).

Згідно довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області №311 від 18.11.2022 земельна ділянка площею 0,15 га по АДРЕСА_1 лічиться за ОСОБА_3 , дана земельна ділянка не передавалась в приватну власність шляхом приватизації (комунальна власність) (а.с.11).

Відповідно до Звіту про оцінку майна, житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки становить 120640,00 грн. Основні характеристики об`єкта оцінки: житловий будинок літ. «А,а», який складається з 2 кімнат, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м.; сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Ж», вбиральня літ. «Д», огорожа «№1», ворота «№2», свердловина «№3». (а.с.13-17).

Сторони по справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №103 від 30.01.2023 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.36).

З копій довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №473589 від 05.01.2023 року та пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (так зазначено в довідці до акта огляду МСЕК) повторно встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням з 01.12.2022 року по 01.02.2024 року та йому призначено пенсію по інвалідності ІІ групи.

Відповідно до копії повідомлення ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області №960/115/115/18/01-2023 від 03.02.2023 року,- до ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавської області надійшло 5 повідомлень (ЄО №208 від 13.01.2019, №3371 від 15.06.2021, №3390 від 11.07.2022, №5101 від 02.10.2022, №6435 від 16.12.2022) про вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_3 її колишнім чоловіком ОСОБА_2 . На кожне повідомлення здійснювався виїзд співробітниками ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області (а.с.50 зв.бік).

Згідно копії постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 26.06.2020 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.57).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.1 ст. 61 СК України,об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Судом встановлено, що спірне домоволодіння є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, як набуте ними за час шлюбу.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року по справі № 456/828/17 наведено такий висновок: «Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріальне забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено. Обов`язок, передбачений статтями 10,60 ЦПК України 2004 року, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя».

Відповідачем не доведено обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України.

Проживання з відповідачкою повнолітнього сина, якому встановлено інвалідність 2 групи та призначено відповідну пенсію, з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Тому, доводи відповідачки в цій частині судом відхиляються.

Додана відповідачем відповідь ВП №1 КРУП ГУ НП в Полтавській області свідчить лише про те, що до відділу поліції в період 2019-2023 надійшло 5 повідомлень про вчинення відносно ОСОБА_3 її колишнім чоловіком ОСОБА_2 домашнього насильства, а копія постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 26 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не може бути доказом постійного насильства зі сторони позивача відносно відповідача.

Також відповідачка не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у праві користування вказаним будинком, якщо вони існують.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши надані у справу докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що відповідачка ОСОБА_3 не довела належними, допустимими і достатніми доказами існування істотних обставин, з якими ч.2 та ч.3 ст.70 СК України пов`язуть можливість відступу від рівності часток подружжя у спільному майні.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 81,89, 141,258,259,263 265 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60,61, 69, 70 СК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов- задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності площею 0,1500 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :30:012:0434, - об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності по 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності площею 0,1500 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :30:012:0434.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , судові витрати у сумі 992 гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. А. Мицик