Справа № 521/9366/23
Провадження № 2/521/571/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про направлення судового доручення до компетентного суду Російської Федерації щодо витребування доказів,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, припинення права власності та стягнення компенсації.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про направлення судового доручення до компетентного суду Російської Федерації, згідно якого просив суд надіслати до Міністерства юстиції України через головне територіальне управління юстиції доручення про надання правової допомоги для його належного виконання компетентним судом Російської Федерації, щодо витребування доказів.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення відповідного клопотання.

Суд, оглянувши матеріали справи, вивчивши доводи представника відповідача та заперечення інших учасників справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України в разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Серед вимог до змісту судового доручення про надання правової допомоги, визначений ч. 2 ст. 499 ЦПК України визначено, що в судовому дорученні про надання правової допомоги зазначаються, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові та рік народження фізичної особи або найменування юридичної особи, відомості про їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, а також інші дані, необхідні для виконання доручення; чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити.

23.02.2022р. Указом президента України № 63/2022 на території України введено надзвичайний стан, у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи, відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Питання надання правової допомоги між державами СНД врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яку було підписано 22.01.1993 та яка набула чинності 08.08.1993, ратифікована Верховною Радою України 10.11.1994 і набула чинності 14.04.1995.

Дана Конвенція застосовується у відносинах України з республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Разом з тим, Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23.12.2022, дію вказаної Конвенції у відносинах з Російською Федерацією та республікою Білорусь зупинено.

Окрім того у зв`язку з ескалацією Росією широкомасштабної збройної агресії проти України дипломатичні відносини з Російською Федерацією розірвано нотою МЗС України від 24 лютого 2022 року № 211/22-111-17343, що за визначенням виключає виконання щодо країни-агресора функцій представництва нашої держави, що передбачені Віденською конвенцією про дипломатичні зносини від 24 квітня 1961 року. Можливість для передачі російській стороні будь- яких ухвал (міжнародних доручень) в такому разі відсутні.

Таким чином, з огляду на викладене, у зв`язку з відсутністю дипломатичних відносин з країною агресором та норм національного та міжнародного права щодо врегулювання цивільних правовідносин між сторонами у період військової агресії Російської Федерації, що є нападом на суверенітет та територіальну цілісність України, грубим порушенням Статуту ООН та основоположних норм і принципів міжнародного права, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про направлення судового доручення до компетентного суду Російської Федерації про витребування доказів, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 83, 85, 260, 261, 263, 498, 499 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про направлення судового доручення до компетентного суду Російської Федерації - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Мазун