Справа № 309/2105/23
Провадження № 2/309/401/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді: Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання: Плиска А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хустської державної нотаріальної контори про усунення прав власника шляхом скасування обтяження на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивака ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Хустської державної нотаріальної контори про усунення прав власника шляхом скасування обтяжень на майно. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у середині 2022 року вона звернулась до компетентного органу, уповноваженого на вчинення реєстрації речових прав на нерухоме майно, для реєстрації права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , збудований нею у 2010 році на земельній ділянці матері, однак отримала відмову, у зв`язку з наявністю у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у вигляді заборони реєстраційний номер 4610873. Обтяження зареєстровано 13.03.2007 року реєстратором Хустською державною нотаріальною конторою, підставою обтяження зазначено лист б/н від 15.05.1994 року Хустської прокуратури. Об`єктом обтяження вказаний будинок АДРЕСА_1 , власником - ОСОБА_2 . В Хустській державній нотаріальній конторі заявниці повідомили, що жодних документів щодо заборони на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 власник ОСОБА_2 в них немає. Надати будь-які відомості щодо обставин виникнення обтяження не мають можливості. Також Хустською окружною прокуратурою повідомлено про відсутність інформації щодо вихідної кореспонденції прокуратури за 1994 рік у Хустській окружній прокуратурі. Будинок АДРЕСА_1 був власністю матері заявниці ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори Монич Н.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2-58. Мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 , яка мешкала за адресою АДРЕСА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявниці невідомо жодних обставин щодо підстав і причин виникнення обтяження на будинок під АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 . У договорі купівлі-продажу від 15.05.1996 року наявна відмітка державного нотаріуса про те, що відсутність заборони на предмет договору перевірено, що відповідно означає, що перешкод для вчинення правочину купівлі-продажу не було. Збереження запису про обтяження створює заявниці перешкоди в здійсненні прав власника нерухомого майна, у зв`язку з чим заявниця змушена звернутися до суду із даним позовом.

Просила суд скасувати обтяження у вигляді заборони (архівний запис) реєстраціний номер 4610873 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, зареєстроване 12.03.2007 року Хустською державною нотаріальною конторою (90400, Закарпатська обл., Хустський район, м. Хуст, вул. Карпатської Січі, 21), підстава обтяження: лист б/н від 12.05.1994, Хустська прокуратура, об`єкт обтяження: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглядати справу у її відсутності за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання завідувачкою Хустської державної нотаріальної контори - Турчин В.Ф., подано клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таке право відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачка володіє на праві приватної власності житловим будинком розташованим за адресою АДРЕСА_1 , згідно договору дарування від 15.05.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори Монич Н.Д., р/н 2-58.

Маючи намір реалізувати власне майно позивачка дізналася, що воно знаходиться під обтяженням. Заборона на відчуження нерухомого майна зареєстрована 13.03.2007 року за № 4610873, Хустською державною нотаріальною конторою. Підставою даного обтяження є повідомлення б/н від 15.05.1994 року Хустської прокуратури. Об`єктом обтяження зазначено будинок АДРЕСА_1 , власником майна зазначено ОСОБА_2 . З досліджених документів встановлено, що позивачка стала власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу а тому вжиті заходи обтяжень неправомірно розповсюджені на майно, придбане нею у відповідності до чинного законодавства, і порушене право повинно буди відновлено в судовому порядку.

З договору дарування укладеного 15.05.1996 вбачається, що він укладений значно пізніше накладення спірного обтяження від 13.03.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Нищньоселищанської сільської ради, а/з №5.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна померлої є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер::01:003:0125, що розташована у АДРЕСА_1 .

Згідно п.п.5.1. п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 7 квітня 1959 року «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07 квітня 1959 року №369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР.

Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17 липня 1987 року №821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР).

У зв`язку з реорганізацією банківської системи СРСР у 1987 році Будбанк СРСР був реорганізований у Промбудбанк СРСР.

Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. На виконання вищезазначеної Постанови Промбудбанк СРСР створив на території УРСР Український республіканський банк державного комерційного промислового будівельного банку «Укрпромбудбанк».

Згідно пункту 2 Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року №873-ХІІ Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпомбудбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений Верховною Радою України власністю України.

27 вересня 1991 року Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (далі - Промбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1.

09 квітня 1992 року Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України (протоколи засідання Правління Національного банку України від 9 квітня 1992 року №1), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків.

На даний час відсутні відомостей про реєстрацію Національним банком України іншого банку, який став правонаступником Промбудбанку України.

Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна немає.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі №6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265,354 ЦПК України, ст.ст. 319, 321,391, ЦК Кодексу України суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді заборони (архівний запис) реєстраціний номер 4610873 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, зареєстроване 12.03.2007 року Хустською державною нотаріальною конторою (90400, Закарпатська обл., Хустський район, м. Хуст, вул. Карпатської Січі, 21), підстава обтяження: лист б/н від 12.05.1994, Хустська прокуратура, об`єкт обтяження: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.