Справа № 348/75/23
Провадження № 22-ц/4808/830/23
Головуючий у 1 інстанції Максименко О. Ю.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Надвірнянського районного суду, постановлену головуючою суддею Максименко О.Ю. 15 травня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 15 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Зазначає, що 16.02.2023 ним укладено договір про правову допомогу з адвокатом Недоходюком І.В. Апелянт вважав, що його інтереси представляє професійний правник та за його участі проведено підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду. Вказує, що адвокат повідомляв його в телефонному режимі, що процес триває, проте жодних викликів суду він не отримував. Зазначає, що згідно ст. 43 ЦПК України він наділений процесуальними правами, які порушено оскаржуваною ухвалою.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явилася, хоч судові повідомлення надсилались їй на останню відому судові адресу у встановленому законом порядку завчасно. Про зміну свого місця проживання або перебування під час провадження в справі, як того вимагає ст. 131 ЦПК України, відповідачка суд не повідомляла. Отже, є правові підстави для розгляду справи за її відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Додатково зазначив, що він тимчасово не проживав за зазначеною в позовній заяві адресою, однак покладався на те, що його законні інтереси в суді добросовісно представляє адвокат, з яким завчасно укладено договір.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач тричі не з`явився в судове засідання, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин або про проведення судового засідання без його участі до суду не надавав, іншої адреси для листування не зазначив.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя.

Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Відповідно до вимог 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку про те, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17, від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, від 16 серпня 2022 року у справі № 128/2557/19, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

Суд має враховувати поважність/неповажність причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Як вбачається з матеріалів справи, за адресою, вказаною у позовній заяві ОСОБА_1 , суд здійснював направлення йому повісток, іншу адресу суду позивач не повідомив. Судова повістка, направлена йому за такою адресою, повернулась до місцевого суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України позивач вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи містяться клопотання позивача, які надійшли від Недоходюка І.В. на електронну адресу суду з електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_1 про відкладення розгляду справи, призначеного на 24.04.2023 та на 15.05.2023, у зв`язку з перебування позивача у службовому відрядженні та через участь представника позивача у розгляді іншої справи, які не були взяті судом до уваги.

Апелянт зазначає, що представництво його інтересів в суді першої інстанції здійснював адвокат Недоходюк І.В., на підтвердження чого ним подано копію договору про правову допомогу. Про вказане свідчить і направлення представником ОСОБА_1 вищевказаних клопотань про відкладення розгляду справи на електронну адресу суду.

За твердженням позивача адвокат не повідомляв останнього про стан розгляду справи, що може свідчити про недобросовісну поведінку адвоката.

Разом з тим, суду першої інстанції були відомі додаткові засоби зв`язку з позивачем, за допомогою яких суд міг здійснити повідомлення сторони, зокрема електронна пошта та контактний номер телефону позивача.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».)

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив позов без розгляду в порушення вимог ст. 257 ЦПК України, не перевірив належним чином обставини справи та не врахував заяву позивача про відкладення розгляду справи, не з`ясував чи не порушується право позивача на вирішення спору судом упродовж розумного строку, тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про залишення позову без розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 374, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 15 травня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 26 червня 2023 року.