ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9762/23
провадження № 2-з/753/82/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Дмитрієва Станіслава Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду міста Києва 8 червня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12 червня 2023 року матеріали позову передані судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 13 червня 2023 року.

Одночасно із позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 13 червня 2023 року заяву про забезпечення позову передано судді Шаповаловій К.В.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, адвокат Дмитрієв С.О. просив вжити таких заходів шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: на 1/7 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний бокс за адресою: АДРЕСА_2 , транспортний засіб Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 та заборонити відповідачу здійснювати реєстраційні дії із вказаним автомобілем, а також заборонити відповідачу та органам державної реєстрації вчиняти дії щодо відчуження вказаного вище нерухомого майна.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, позивач вказав, що відповідач з моменту ДТП не вчинив жодних дій на відшкодування позивачу завданих збитків, уникає спілкування та врегулювання питання мирним шляхом, демонструє недобросовісну поведінку. Вказане свідчить про те, що такі дії відповідача можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

Вивчивши доводи заяви та подані до неї матеріали, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення: майнової шкоди в розмірі 161998,24 грн, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП за вирахуванням сплаченого страховою компанією відповідача страхового відшкодування, моральної шкоди в розмірі 10000 грн та судові витрати.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно відповідача, позивач, на підтвердження наявності такого майна у ОСОБА_2 долучив до заяви витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відповідно до цих витягів за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на 1/7 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний бокс НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Поряд з цим, ані матеріали позовної заяви, ані матеріали, долучені до заяви про забезпечення позову, не містять доказів того, що власником транспортного засобу Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 є саме відповідач.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів того, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також не надано доказів щодо співмірності такого заходу забезпечення позову до заявлених позовних вимог. Зокрема позивачем не надано доказів вартості нерухомого майна на час звернення із позовом до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості особи користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Також варто зазначити, що позивачем зазначено ціну позову - 213998,24 грн, що не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням приписів статті 19 ЦПК України відносить вказаний позов до категорій малозначних справ.

Отже, з урахуванням ціни позову, заявлена вимога позивача про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно є явно неспівмірною.

Крім того, подана до суду заява про забезпечення позову не містить обґрунтування та доказів того, що відповідач вживає якісь активні дії щодо продажу належного йому майна, зокрема нерухомого, що може свідчити про утруднення виконання майбутнього рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог. Також матеріали, долучені до заяви про забезпечення позову та позовної заяви, не містять підтвердження ухилення на цей час відповідача від відшкодування шкоди позивачу, як і не містять відомостей про те, що відповідач обізнаний з тим, що позивач має до нього певні майнові претензії (вимоги) після сплати йому страховиком відповідача страхового відшкодування.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; зважаючи на те, що позивачем не надано належного обґрунтування та достатніх доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зважаючи на не співмірність обраного позивачем засобу забезпечення позову із ціною позову, відсутність доказів належності відповідачу на праві власності транспортного засобу Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Дмитрієва Станіслава Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Шаповалова К.В.