"19" травня 2023 р. Справа № 363/2557/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О. Д., вирішуючи питання про відкриття наказного провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але не регулярно та у значно меншому розмірі, що є меншим за 50 % прожиткового мінімум для дітей відповідного віку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, а тому вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними. Однак, враховуючи зміст заяви поданої ОСОБА_1 про видачу судового наказу вбачається спір щодо розміру та порядку сплати аліментів.

Крім того, згідно до п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 на підтвердження проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із заявником, подано акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.05.2023 року складеного депутатом Вишгородської міської ради Жадан С.М.

Місце проживання чи перебування фізичної особи визначається відповідно до ст.29 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Однак, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.05.2023 року складеного депутатом Вишгородської міської ради Жадан С.М., не є належним та допустимим доказом підтвердження проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із заявником ОСОБА_1 .

За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог статей 163, 165 ЦПК України.

Керуючись ст.165 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику її право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Д. Рудюк