Справа № 167/339/23
Номер провадження 2/167/129/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сіліч І. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення місця проживання дитини.

Свій позов мотивує тим, що з 29 грудня 2009 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Вказує, що відповідач на даний час звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. З осені 2022 року проживає окремо, влаштувала своє життя та планує створити нову сім`ю. Зазначає також, що відповідач забрала разом із собою дочку ОСОБА_4 , однак остання категорично проти проживання разом з матір`ю, приходить до нього і більшість часу проводить саме з ним. Він займається вихованням дочки, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Для дочки створені всі необхідні умови для проживання, з дочкою у нього склалися дуже гарні міцні та дружні стосунки. Позивач зазначає, що визначення місця фактичного проживання малолітньої ОСОБА_5 разом із ним відповідатиме інтересам дитини, оскільки дочка і сама бажає проживати з батьком. Разом з цим, зазначає, що не буде чинити перешкод у спілкуванні дочки з матір`ю. Покликаючись на те, що з відповідачем не може дійти згоди щодо визначення місця проживання дитини, просить суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 04 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 19 квітня 2023 року о 09 год 30 хв.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явились. Суду надана заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилась, 18 квітня 2023 року суду надана заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Вказала, що, нажаль, на даний час у неї склалися складні відносини з дочкою і першочергово ураховуючи її інтереси не заперечує щодо визначення місця проживання їх спільної з позивачем дочки ОСОБА_7 з батьком.

Представник третьої особи - Дубчук Ж. В. в підготовче засідання не з`явилась. 19 квітня 2023 року суду надана заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Згідно з ч. 1. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить обставинам справи та не порушує права та інтереси інших осіб, доходить висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 грудня 2009 року сторони зареєстровали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №163.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач, відповідач та їхня дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Для дитини створені належні умови для проживання, навчання, відпочинку та її розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 16 березня 2023 року та копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житоловому приміщенні/будинку осіб №273 від 24 березня 2023 року виданої відділом ЦНАП.

В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено також, що відповідач ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що дочка більш прив`язана до нього, проживає з ним, місця проживання не бажає змінювати. Позивач зазначає, що в нього створені усі належні та комфортні умови для проживання дитини і проживання її з ним відповідає інтересам дитини.

Як убачається з довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 від 26 вересня 2022 року, позивач ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» призваний на військову службу під час мобілізації 25 лютого 2022 року другим відділом Луцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно копії довідки про доходи встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на у ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаді стрілець - помічник гранатометника. Загальна сума його доходу за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року становить 262843,45 гривень.

Відповідно до копії довідки №83 від 24 березня 2023 року Комунального закладу загальної середньої освіти «Рожищенський ліцей №4» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 7 класі.

Відповідно до характиристики учня 7 класу ОСОБА_8 , малолітня ОСОБА_8 старанна, дисциплінована, систематично готується до уроків, має багато друзів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Зокрема, зібрані у даній справі докази свідчать про те, що позивач піклується про дитину, створено умови належного виховання та розвитку дитини; відповідач фактично не заперечує, що малолітня дочка ОСОБА_5 надає більшої прихильності батькові і висловлє однозначне і усвідомлене бажання проживати з батьком. При бажанні дитини батько не заперечує щодо спілкування з матір`ю.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком чи негативно впливали на її виховання та розвиток.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

При цьому суд зазначає, що у цій справі не вирішувалося питання про розлучення матері з дитиною, оскільки мати дитини при визначенні місця проживання дитини з батьком не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини. Більше того, виходячи з положень ст. 157, 181 СК України, той з батьків, хто проживає окремо, зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той, хто проживає з дитиною, останній до того ж не має права перешкоджати у такому спілкуванні. А отже, при визначенні місця проживання дитини з батьком, матір не позбавляється можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні та утриманні. Відповідач, як мати дитини, може реалізувати свої права шляхом досягнення домовленостей з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування у позасудовому порядку або за судовим рішенням, у разі порушення її прав.

Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків є важливою у вихованні дочки та, останніми, як батьками дитини, в свою чергу, необхідно налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дочкою.

Беручи до уваги обставини цієї справи, ураховуючи, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_5 з відповідачем, суд вважає за можливе позов задовольнити та визначити місце проживання ОСОБА_8 з батьком, оскільки зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, згідно клопотання ОСОБА_1 судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 12, 81, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, 141, 161 СК України, 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 19 квітня 2023 року.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Наумчук Іван Петрович, робоча адреса: 43004, Волинська область, м.Луцьк, вул.Шопена, 22, офіс, 60.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, місцезнаходження: м. Рожище, вул. Грушевського, 12 Волинська область, .

Представник третьої особи: начальник служби у справах дітей Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області Дубчук Жанна Володимирівна, робоча адреса м. Рожище, вул. Грушевського, 12 Волинська область.

Головуючий суддя І. І. Сіліч