Справа № 309/672/23
Провадження № 2/309/137/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Волощук О. Я.

при секретарі Кальчевій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хуст в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 10000 грн. відповідно до розписки від 14.07.2020 року за договором позики.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 14.07.2020 року ОСОБА_2 позичила від ОСОБА_1 грошові кошти на в розмірі 10000 грн., які зобов`язувалася повернути в повному обсязі у період до трьох місяців, тобто до 14.10.2020 року про що останньою власноручно складено письмову розписку.

Після спливу терміну договору позики - 14.10.2020 року, позивачка неодноразово зверталась з усними проханнями про повернення боргу. На прохання позивачки відповідачка не реагує, грошові кошти не повертає.

Позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 10000 грн. та понесені нею судові витрати - 1073 грн. судового збору.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокатка Іляшкович Н.В. подала заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задоволити.

Відповідачка в судові засідання 03.04.2023 року, 04.05.2023 року не з`являлася, належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду, не з`являлася в судові засідання без поважних причин, не подала відзиву на позовну заяву, не заперечила позовних вимог.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін у відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів в порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 14.07.2020 року ОСОБА_2 позичила від ОСОБА_1 грошові кошти на в розмірі 10000 грн., які зобов`язувалася повернути в повному обсязіу період до трьох місяців, тобто до 14.10.2020 року про що останньою власноручно складено письмову розписку.

Станом на 14.10.2020 року відповідачка ОСОБА_2 не повернула позивачці борг.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони випливають з договірних відносин і регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України) і вимогами законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Верховний Суд України, у постанові від 18.09.2013р., виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів.

Позивачкою доведено матеріалами справи обставини того, що відповідачка ОСОБА_2 14.07.2020 року отримала від позивачки ОСОБА_1 суму 10000 грн., які зобов`язалася повернути протягом трьох місяців, про що написала розписку (а.с.7). Свого зобов`язання ОСОБА_2 не виконала, що доведено позивачкою та змусило її звернутися із позовом для захисту її прав.

Відповідачка не заперечила позов, не спростувала обставини, зазначені позивачкою.

У відповідності до ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи встановлені дослідженими доказами обставини у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 218, 526, 611, 623, 625 ЦК України, ст.ст.10,12, 13,18, 81, 223,259,263-265, 354 ЦПК України, ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 суму боргу в розмірі 10000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1073 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.