19.04.2023 Справа № 756/4901/22
№756/4901/22
№2-з/756/44/23
УХВАЛА

19 квітня 2023 року Оболонський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

за участі секретаря - Демченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення 200 000 Євро заборгованості за договором позики від 01.12.2014 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

При цьому, у квітні 2023 року представником позивача - ОСОБА_4 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову представник позивач вказує, що ОСОБА_3 є громадянином російської федерації та на даний час виїхав за межі України, і оскільки уникає виконання зобов`язань, у позивача є припущення і побоювання, що існує реальна загроза відчуження відповідачем та його дружиною належного їм майна, що унеможливить виконання позитивно прийнятого рішення.

Таким чином, представник позивача просить суд залучити до участі у справі у якості третьої особи дружину відповідача - ОСОБА_5 та вжити заходи забезпечення наклавши арешт на спільне сумісне майно відповідача та його дружини, а саме:

-земельну ділянку площею 0,0813 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок загальною площею 222,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту вказаних статей вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,0813 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 222,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на праві одноосібної власності належать ОСОБА_5 .

Порядок та правила вступу у справу третіх осіб визначений ст.ст. 52, 53, 54 ЦПК України і не передбачений під час розгляду заяви про забезпечення позову та не може бути вимогою цієї заяви.

Таким чином, ініціюючи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно яке не належить відповідачеві заявник у заяві не обґрунтував можливості вжиття такого виду забезпечення щодо особи яка не є стороною у справі, більше того за відсутності підтвердження перебування вказаної особи у родинних стосунках із відповідачем та часу їх виникнення.

Жодних доказів на підтвердження існування очевидного та об`єктивного характеру загрози порушення прав позивача суду не надано, а сам зміст заяви зводиться до відображення припущень і необґрунтованих побоювань заявника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову ініційованої представником позивача.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Шевчук