19.06.2023 227/862/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 червня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Притуляка С.А.,

за участі секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 на підставі спадщини за законом на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований з 28.10.2010 року відповідач ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивача, однак не проживає там більше одного року без поважних причин, участі в утриманні квартири не приймає, не сплачує комунальні послуги, особистих речей не тримає, добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється. Жодних перешкод у користуванні житлом позивач та члени її сім`ї відповідачу не чинили, він добровільно виїхав з будинку. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача в її квартирі створює їй перешкоди в користуванні нею, так як плата за комунальні послуги нараховується з урахуванням його реєстрації. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Сторони в судове засідання не з`явились про день,час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, судові витрати просила залишити за нею. Від відповідача ОСОБА_2 жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило, повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується долученою копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2009 року, копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстві від 15.12.2009 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2009 року. (а.с.5,6,7)

У вищевказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з 28.01.2010 року зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою №40 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана виконкомом Новодонецької селищної ради. (а.с.8,18)

На підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с.10)

Як вбачається з акту, складеного депутатом Новодонецької селищної ради 03.04.2023 року, гр. ОСОБА_2 , 1984 р.н. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживає там більше п`яти років. Вказане підтвердити сусіди. (а.с.9)

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями статті 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлений ст.405 ЦК України строк у жилому приміщенні без поважних причин.

Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач є колишнім членом сім`ї, добровільно змінив своє місце проживання, і є таким, що понад один рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживає у спірній квартирі, належній на праві власності позивачу, не бере участі в утриманні квартири, а отже є законні підстави для визнання його такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в заяві судові витрати просила залишити за нею.

На підставі ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 80, 81, 83, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. села Петрівка-1 Олександрівського району Донецької області таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.А. Притуляк

19.06.2023