ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/543/21

Провадження № 22-ц/4820/1134/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 7 листопада 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

ОСОБА_3 зазначила, що 1 березня 2009 року сторони уклали договір позики, за умовами якого вона позичила ОСОБА_2 9 600 доларів США на строк до 15 грудня 2009 року. На підтвердження факту укладення договору та передачі коштів відповідач видав їй розписку. Протягом 2019-2021 років ОСОБА_2 частково сплатив борг у розмірі 3 700 доларів США, наразі сума неповернутої позики становить 5 900 доларів США. ОСОБА_2 відмовляється повернути решту позичених коштів.

За таких обставин ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 5 900 доларів США боргу за договором позики.

Процесуальні дії суду першої інстанції

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 суд ухвалою від 6 вересня 2022 року залучив до участі у справі її правонаступницю ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 7 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 900 доларів США боргу за договором позики.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави 1 645 грн 65 коп. судового збору.

Суд керувався тим, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за договором позики та не повернув ОСОБА_3 частину коштів, а тому з нього на користь ОСОБА_1 як правонаступниці померлої ОСОБА_3 слід присудити суму неповернутої позики.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовна давність сплила, внаслідок чого позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, який не був повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

1 березня 2009 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 позичила останньому грошові кошти в сумі 9 600 доларів США під 10% на місяць строком до 15 грудня 2009 року. На підтвердження укладеного сторонами договору позики ОСОБА_2 видав ОСОБА_3 розписку.

Протягом 2019-2021 років ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 3 700 доларів США позичених коштів.

Решту зобов`язання за договором позики (в частині повернення 5 900 доларів США) ОСОБА_2 не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 за законом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо повідомлення відповідача про судовий розгляд

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

В силу частини другої статті 211 ЦПК України учасники справи повідомляються про місце, дату і час судового засідання судом.

Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання встановлений статтями 128-130 ЦПК України.

Згідно з частинами третьою, п`ятою, шостою, восьмою статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Із положень частин першої, другої статті 130 ЦПК України слідує, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Правила надання поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (далі Правила) визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Як передбачено пунктом 2 Правил, рекомендоване поштове відправлення реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Згідно пункту 99-1 Правил рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

В силу пункту 105 Правил у разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За змістом указаних норм права повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов`язком суду, натомість, неналежне повідомлення судом учасників справи про дату, час і місце судового засідання є порушенням їх права на справедливий суд.

Суд викликає учасника справи у судове засідання судовою повісткою про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена учаснику справи завчасно, тобто з таким розрахунком, щоб особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Судова повістка, адресована фізичній особі, вручається їй під розписку.

Неявка в судове засідання відповідача, якого було належним чином повідомлено про судовий розгляд, не є підставою для відкладення судового засідання. Суд вправі ухвалити заочне рішення за умови, що відповідач, який не з`явився в судове засідання, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Із довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області №6888/167 від 12 травня 2021 року (а.с. 27) слідує, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано у с. Соломна, Хмельницького району, Хмельницької області.

Ухвалою від 22 червня 2021 року суд першої інстанції відкрив провадження у справі та вирішив питання про її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Після відновлення провадження у справі ухвалою від 6 вересня 2022 року суд призначив справу до судового розгляду на 7 листопада 2022 року о 15 годині.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 57) судова повістка про виклик у судове засідання вручена особисто ОСОБА_2 28 жовтня 2022 року.

Добросовісне виконання працівниками Акціонерного товариства «Укрпошта» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази протилежного (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №639/4278/16-а).

Отже, ОСОБА_2 був викликаний до суду у порядку, визначеному цивільним процесуальним законом.

Оскільки ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, то суд першої інстанції правомірно розглянув справу за його відсутності та ухвалив заочне рішення по суті спору.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату, час і місце судового засідання, суперечать фактичним обставинам справи.

б) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, яка визнається укладеною з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Предметом виконання грошового зобов`язання за договором позики може виступити певна грошова сума, що повинна бути повернута боржником кредитору у строк, визначений договором.

Чинне законодавство встановлює презумпцію належності виконання боржником зобов`язання за договором, у тому числі зобов`язання за договором позики. Тобто, наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку за договором. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його договірного зобов`язання.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 грошові кошти в борг, а останній видав їй розписку про одержання цих коштів. Зміст указаної розписки вказує на те, що між сторонами виникли позикові правовідносини, в яких ОСОБА_2 мав повернути ОСОБА_3 позичені кошти до 15 грудня 2009 року. Оригінал розписки знаходився у ОСОБА_3 , що свідчить про неповернення ОСОБА_2 позики.

Водночас сторони визнали, що із одержаних у позику 9 600 доларів США ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 3 700 доларів США, у зв`язку з чим розмір неповернутої позики становить 5 900 доларів США.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як правонаступниці померлої ОСОБА_3 слід присудити суму неповернутої позики.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

в) щодо позовної давності

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як передбачено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно зі статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.

Законом установлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі вчинення боржником дій, які свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку, перебіг позовної давності переривається. При цьому визнавальні дії повинні бути вчинені боржником до спливу позовної давності. Після переривання строку перебіг позовної давності починається заново, а минулий час до нового строку не зараховується.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Позовна давність може бути застосована лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом першої інстанції рішення у справі.

Виключенням із цього правила може бути лише те, що відповідач не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не міг нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. У такому випадку відповідач може заявити про застосування позовної давності в суді апеляційної інстанції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц).

Оскільки за умовами договору позики ОСОБА_2 повинен був повернути позичені кошти до 15 грудня 2009 року, то позовна давність за вимогами позивача про стягнення боргу має обчислюватися з наступного за цією датою дня з 16 грудня 2009 року.

ОСОБА_3 пред`явила до ОСОБА_2 позов про стягнення боргу за договором позики 8 квітня 2021 року, тобто після спливу загальної позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України. Часткове повернення протягом 2019-2021 років ОСОБА_2 не перервало позовної давності, перебіг якої на той час сплив.

Разом із тим, ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, не звертався до цього суду з заявою про застосування позовної давності, внаслідок чого така заява не може бути розглянута судом апеляційної інстанції.

В позові ОСОБА_1 не може бути відмовлено з підстави спливу позовної давності.

Доводи апеляційної скарги з цього приводу не відповідають вимогам закону.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 7 листопада 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Бабій О.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27