ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м. Чернівці

Справа № 727/2997/23

Провадження №22-ц/822/516/23

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

секретар - Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 травня 2023 року, головуючий у І-й інстанції - Бойко М.Є.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка та її представник - адвокат Юрчишин В.М. отримали 26 квітня 2023 року ухвалу суду від 25 квітня 2023 року про залишення заяви без руху, що підтверджується підписом останнього у відповідній розписці. Однак у визначений судом строк вимоги ухвали не виконали, оскільки відповідач ОСОБА_2 у м. Чернівці не зареєстрований, а надані суду документи від 09 травня 2023 року не дають можливості встановити останнє відоме зареєстроване місця проживання чи перебування відповідача в Україні або місцезнаходження його майна, до того ж, у відповідності до відповіді № 45380 від 25 квітня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 в Україні не знайдено.

Не погодившись з указаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Зазначає, що в ході підготовки та подачі позовної заяви позивачем були вжиті заходи, які не дали можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_2 , а тому суд зобов`язаний був в порядку статті 187 ЦПК України вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у даній справі оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що суд залишив подану позовну заяву без руху з підстав того, що у позовній заяві позивачка зазначила місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , однак як вбачається з копії довідки АДБ, ОСОБА_4 за вказаною адресою зареєстрованим не значиться.

Крім того, у відповідності до відповіді № 45380 від 25 квітня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 не знайдено.

Отже, ОСОБА_2 не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання в Україні, проте позов ОСОБА_1 не містить даних щодо місцезнаходження його майна або останнього відомого зареєстрованого місця його проживання чи перебування відповідача в Україні.

В подальшому оскаржуваною ухвалою позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу з причин не усунення у визначений судом строк недоліків.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

Законним є рішення, що ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам процесуального права ухвала районного суду не відповідає.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2023 року про залишення позовної заяви без руху встановлено, що ОСОБА_2 не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання в Україні, проте позов ОСОБА_1 не містить даних щодо місцезнаходження його майна або останнього відомого зареєстрованого місця його проживання чи перебування відповідача в Україні.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 через відсутність посилання на докази зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 в Україні.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву ОСОБА_1 .

Згідно з приписами статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Правила підсудності у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом.

На підставі частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем та його представником було здійснено всі можливі спроби встановлення місця перебування або проживання відповідача.

З довідки Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 29 листопада 2022 року №Ю-186аз/123/39/04-2022 вбачається, що протягом 2013 -2022 року відносно громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , працівниками Національної поліції України неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення в сфері порушення правил дорожнього руху.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2018 у цивільній справі №725/770/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зокрема зазначено місце проживання по АДРЕСА_3 .

Отже, з наданих відомостей слід дійти висновку, що останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 .

Відповідно до абзацу 2 частини першої та дев`ятої статті 187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення позовної заяви позивачеві із підстав ненадання доказів з приводу останнього зареєстрованого місця проживання чи перебування сторін по справі законом не передбачено, оскільки відповідно до ч.8 ст. 187 ЦПК України встановлення місця реєстрації фізичної особи відповідача є обов`язком суду.

У разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

До подібного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року справа №569/2295/19.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви у зв`язку з не усуненням недоліків, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 у м. Чернівці не зареєстрований, а надані суду документи від 09 травня 2023 року не дають можливості встановити останнє відоме зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача в Україні, є передчасним, оскільки позивачем зазначено останнє місце перебування відповідача.

Отже, повернення позовної заяви судом першої інстанції із зазначених підстав є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 травня 2023 року не може вважатися законною і обґрунтованою.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не проводиться.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 травня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна