Справа № 473/2913/23
УХВАЛА

іменем України

"15" червня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» Буняка Юрія Ігоровича про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» до ОСОБА_1 про витребування транспортного засобу та стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування транспортним засобом без правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2023 року ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування транспортного засобу та стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування транспортним засобом без правової підстави, в якому вказувало, що 13 травня 2021 року між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №000013, відповідно до якого ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» (як лізингодавець) зобов`язалося набути у власність транспортний засіб з метою передачі його відповідачці (як лізингоодержувачу) в користування протягом 24 місяців на умовах лізингу.

В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно (до 13 травня 2023 року) сплачувати на користь позивача лізингові платежі (що складаються з відшкодування вартості об`єкта лізингу та комісії за обслуговування лізингу) відповідно до узгодженого сторонами графіку, після закінчення строку дії договору лізингу повернути автомобіль лізингодавцю, а в разі порушення умов договору - сплатити передбачену договором неустойку.

Також після закінчення строку дії договору лізингу ОСОБА_1 , за умови належного виконання умов договору, набуває право викупу транспортного засобу за 1 грн.

На виконання умов договору лізингу ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» придбало автомобіль «Land Rover», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 232 680 грн. (що станом на 13 травня 2021 року складало 8 400 доларів США) та передало його відповідачці в користування на умовах лізингу.

Проте відповідачка ОСОБА_1 належним чином умови договору лізингу не виконувала, оскільки з січня 2022 року перестала сплачувати лізингові платежі.

У грудні 2022 року ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» звернулося до Вознесенського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки заборгованості за договором лізингу у розмірі 189 519 грн., 37 903,86 грн. штрафу за порушення умов договору, 33 171,52 грн. пені за порушення умов договору, а також 3 % річних за порушення грошового зобов`язання за період прострочення у розмірі 2 124,28 грн., інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання за період прострочення у розмірі 14 423,91 грн.

Однак рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» було відмовлено у зв`язку з встановленням судом нікчемності договору фінансового лізингу №000013 від 13 травня 2021 року.

Незважаючи на вказану обставину, зокрема відсутність у відповідачки правових підстав для користування предметом договору лізингу, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 809-1 ЦК України не повернула позивачу транспортний засіб та не відшкодувала лізингові платежі за весь період безпідставного користування цим майном.

Тому ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» просило витребувати у ОСОБА_1 автомобіль «Land Rover», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , а в разі неможливості стягнути його вартість в сумі 562 500 грн., стягнути з відповідачки на свою користь 76 797,54 грн. безпідставно збережених коштів внаслідок користування транспортним засобом без достатньої правової підстави, а також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнути з неї на свою користь 3 % річних за період невиконання грошового зобов`язання, що полягає у не відшкодуванні лізингових платежів, у розмірі 1 654,90 грн.

Також, разом з позовом, представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на:

- предмет договору лізингу - транспортний засіб «Land Rover», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ;

- належне відповідачці майно - квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер: :13:018:0038, площею 0,1 га, реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 102; корпоративні права ОСОБА_1 у ТОВ «ЮВИТИС»;

2) встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо ТОВ «ЮВИТИС» (засновником якого є ОСОБА_1 ), направлені на зміну засновника (учасника), зміну частки засновника (учасника), реєстрацію рішення про реорганізацію юридичної особи шляхом виділу, реєстрацію рішення про припинення юридичної особи.

Заява обґрунтована тим, що відповідачка разом з предметом лізингу перебуває за межами України, усіляко ухиляється від повернення предмета договору лізингу та відшкодування суми лізингових платежів, а тому невжиття зазначених заходів забезпечення позову може зробити неможливим або значно ускладнити виконання рішення суду (у разі задоволення позовних вимог).

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 6, 7, 8 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є транспортний засіб «Land Rover», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , а також заборгованість зі сплати лізингових платежів.

Тому, враховуючи наявність між сторонами спору, характер та обставини вказаного спору, поведінку відповідачки, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим або значно ускладнити виконання рішення суду (в разі задоволення позовних вимог).

У зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову в частині необхідності забезпечення позову є обґрунтованою.

Проте, на думку суду, адекватним, співмірним обсягу позовних вимог, достатнім та ефективним для досягнення мети забезпечення позовних вимог способом є накладення арешту на предмет спору - транспортний засіб «Land Rover», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , а також на належну позивачці квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині заява про забезпечення позову не може бути задоволена, оскільки стороною позивача не доведено:

- співмірність вартості усього обсягу майна, про арешт якого йдеться (зокрема земельної ділянки та корпоративних прав за умови накладення судом арешту на автомобіль та квартиру), обсягу, тобто грошовому вираженню позовних вимог;

- необхідності встановлення заборони на вчинення реєстраційних дій щодо окремого господарюючого суб`єкта, з урахуванням того, що цей суб`єкт не є учасником справи та не несе відповідальності за зобов`язаннями свого засновника.

Тому, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» Буняка Юрія Ігоровича про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» до ОСОБА_1 про витребування транспортного засобу та стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування транспортним засобом без правової підстави задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану на праві власності за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер власника: НОМЕР_2 );

- транспортний засіб «Land Rover» (Range Rover), 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_3 , зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» ().

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: О.В. Вуїв