САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №205/9359/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Мовшовичі Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2021 року на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 20.12.2011 набрало чинності рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-1998/11, яким було стягнуто з відповідача 40914,90 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., судовий збір у розмірі 401 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 грн., а всього 42435 грн. на користь позивача по справі ОСОБА_3 , який не зміг отримати цю заборгованість з відповідача по справі ОСОБА_2 07.02.2020 між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було укладено договір №1/20 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ОСОБА_1 перейшли права вимоги по рішенню Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по стягненню заборгованості за договором позики від 07 грудня 2011 року, яке набрало чинності 27 квітня 2011 року з громадянина ОСОБА_2 . До теперішнього часу боржник ОСОБА_2 не повернув жодної копійки заборгованості. Просить стягнути на користь позивача ОСОБА_1 нараховану суму 82321,77 грн. з яких: 11297,25 грн. 3% річних з 20.12.2011 по 31.10.2020, та 71024,52 грн. нарахована сума згідно індексу інфляції з 01.01.12012 по 31.10.2020, а також судовий збір.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року, прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

24 травня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення в яких вона просить застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

22 червня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_5 надійшли заперечення на пояснення по справі в яких він згоден на застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та просить суд стягнути на користь позивача ОСОБА_1 3% річних з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2020 року у розмірі 3285 грн., нараховану суму згідно індексу інфляції з 01 грудня 2017 року до 01 грудня 2020 року у розмірі 6752,50 грн., а всього 10037,50 грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року, зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі №204/3466/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1/20 від 07.02.2020.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2023 року, поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити з урахуванням поданих раніше заперечень представника відповідача.

Від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає частково в сумі 10037,50 грн.

Враховуючи позицію представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції у розмірі 40914,90 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., судовий збір у розмірі 401 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с.5).

07 лютого 2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір №1/20 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ОСОБА_1 перейшли права вимоги по рішенню Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по стягненню заборгованості за договором позики від 07 грудня 2011 року, яке набрало чинності 27 квітня 2011 року з громадянина ОСОБА_2 (а.с.11).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору факторингу відмовлено (а.с.72-75).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року залишено без змін (а.с.76-78).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з наступних висновків.

В силу ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У відповідності до ч.ч.3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як слідує зі змісту позовної заяви позивач суму заборгованості 3% річних розрахував за період з 20.12.2011 року по 31.10.2020 року у сумі 11297,25 грн., а суму індексу інфляції у розмірі 71024,52 грн. за період з 20.11.2011 року по 31.10.2020 року, однак приймаючи до уваги те, що із вказаним позовом позивач звернувся до суду 01.12.2020 року, загальна сума заборгованості 82321,77 грн. пред`явлена поза межами строку позовної давності.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до заборгованості, яка виникла до 01.12.2017 року позовну давність та стягнути з відповідача 3% річних та суму індексу інфляції за період з 01.12.2017 року по 01.12.2020 року.

3% річних розраховуються за формулою (Проценти) = (Сума боргу) ? (Процентна ставка (%)) / 100% ? (Кількість днів) / (Кількість днів у році), де (Сума боргу) сума простроченого боргу; (Процентна ставка (%)) три проценти річних, відповідно до ст.625 ЦК України; (Кількість днів) різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку; (Кількість днів у році) кількість днів у календарному році.

3% річних за період з 01.12.2017 року по 31.12.2017 року (31 день) виходячи з наступного розрахунку:

Період розрахунку: з 01.12.2017 року по 31.12.2017 року - 31 день

[Проценти] = 42 435,90 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 31 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 108,12 грн.

3% річних за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року (365 день) виходячи з наступного розрахунку:

Період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів

[Проценти] = 42 435,90 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 273,08 грн.

3% річних за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року (365 день) виходячи з наступного розрахунку:

Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів

[Проценти] = 42 435,90 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 273,08 грн.

3% річних за період з 01.01.2020 року по 01.12.2020 року (336 день) виходячи з наступного розрахунку:

Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 01.12.2020 року - 336 днів

[Проценти] = 42 435,90 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 336 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 168,73 грн.

Загальна сума 3% річних за період з 01.12.2017 року по 01.12.2020 року від загальної суми заборгованості у розмірі 42435,90 грн. становить (108,12+1273,08+1273,08+1168,73) = 3823,01 грн.

Однак, оскільки сума 3% річних відповідно до розрахунків суду вийшла більша, а ніж заявлена позивачем, враховуючи положення ч.1 ст.13 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в заявленому позивачем розмірі 3285,00 грн.

Щодо розрахунку суми інфляційного збільшення з урахуванням строків позовної давності.

Інфляційне збільшення розраховується за формулою (Інфляційне нарахування) = (Сума боргу) * (Сукупний індекс інфляції) / 100% - де (Сума боргу) сума простроченого боргу; (Сукупний індекс інфляції) добуток щомісячних індексів за відповідний період.

З відповідача підлягає стягненню інфляційне збільшення за період з 01.12.2017 року по 01.12.20 року, виходячи з наступного розрахунку:

[Сукупний індекс інфляції] = 101,00% ? 101,50% ? 100,90% ? 101,10% ? 100,80% ? 100,00% ? 100,00% ? 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% = 120,049% (за період Грудень 2017 - Листопад 2020)

[Інфляційні нарахування] = 42 435,90 грн. (сума боргу) ? 120,049% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 42 435,90 грн. (сума боргу) = 8 507,81 грн.

Однак, оскільки сума індексу інфляції відповідно до розрахунків суду вийшла більша, а ніж заявлена позивачем, враховуючи положення ч.1 ст.13 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму індексу інфляції в заявленому позивачем розмірі 6752,50 грн.

За встановлених судом обставин та з урахуванням вищенаведених розрахунків з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 10037,50 грн., яка складається з 3% річних за період з 01.12.2017 року по 01.12.2020 року у розмірі 3285,00 грн. та сума індексу інфляції за період з 01.12.2017 року по 01.12.2020 року у розмірі 6752,50 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 11, 253-257, 260, 524, 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 5-13, 34, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2020 року у розмірі 3285 грн., нараховану суму згідно індексу інфляції з 01 грудня 2017 року до 01 грудня 2020 року у розмірі 6752,50 грн., а всього 10037,50 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев