Справа № 148/2/23
Провадження №2/148/187/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

09 травня 2023 року м. Тульчин Вінницька область

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Собко О.В., Григоренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Тульчинська міська рада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна над дітьми, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Тульчинська міська рада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна над дітьми.

Позов мотивований тим, що з 29.07.2005 по 01.10.2013 донька позивача ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , при реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_2 .

В даному шлюбі в них народилися діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В квітні 2007 року донька позивача ОСОБА_2 , залишила позивачу на виховання дочку ОСОБА_7 , із того часу вона проживає біля неї.

Також, з віку 4-х місяців, а саме із серпня 2009 року, на позивача вихованні перебуває онука ОСОБА_6 . Діти постійно проживають в Україні з позивачем, хоча являються громадянами Російської Федерації, та відвідували в с. Нестерварка, Тульчинський район Вінницька область, дошкільний навчальний заклад.

3 часу залишення дітей на виховання позивача, батьки які проживають в Російської Федерації, періодично цікавилися їх життям, частково надавали матеріальну допомогу.

За заявами матері діти влаштовані в школу і на даний час продовжують навчатися в Тульчинському ліцеї № 3 Тульчинської міської ради, що підтверджується довідками №02.1-16/87 та №02.1-16/88 від 05.09.2022.

Батько дітей, ОСОБА_3 , з 2013 року, після розірвання шлюбу з їх матір`ю, взагалі зник із життя дітей: жодного разу не зателефонував до дітей, невідомо де він проживає та який веде спосіб життя, не вітає дітей із святами та Днями народження, тобто не приймає участі у житті та вихованні дітей.

Після повномаштабного вторгнення в Україну російських військ, ОСОБА_2 мати дітей, також перестала спілкуватися із дітьми та з позивачем, при цьому в Росії має іншу сім?ю, а залишеними у позивача дітьми взагалі не цікавиться та заблокувала їх телефонні номери.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дітей, нехтують своїми батьківськими обов?язками і не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначити позивача опікуном над малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та піклувальником над ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. з кожного відповідача.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності позивача та представника, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідачі будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомили, у встановлений судом строк відзив не подали.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву згідно якої висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно неповнолітніх дітей підтримує та просить розглянути справу за наявними у справі доказами, позов підтримує та просить його задовольнити.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 21.07.2017, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 уклали шлюб 21.07.2017, актовий запис № 1214 у Дмитровському відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3713) (а.с. 6,7).

Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 07.08.2014 Головним управлінням запису актів цивільного стану Московської області Домодєдовський відділ запису актів цивільного стану, 01.10.2013 між відповідачами на підставі рішення мирового судді судової ділянки № 38 Домодєдовського судового району Московської області про розірвання шлюбу від 22.08.2013, розірвано шлюб, за актовим записом № 86 (а.с. 8, 9), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3716).

Відповідно до довідки про укладення шлюбу № А-01709, виданої 09.07.2021 відділом ЗАЦС Домодєдовського району Головного управління ЗАЦС Московської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб за № 536 від 29.07.2005 та ОСОБА_2 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с. 10-12), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3708).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21.06.2006 Домодєдовським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Видне, Московська область, Росія та її батьком є ОСОБА_3 , а матір`ю є ОСОБА_2 (а.с. 13, 14), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3709, 3710).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 23.06.2009 Домодєдовським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , у м. Домодєдово, Московська область, Росія та її батьком є ОСОБА_3 , а матір`ю є ОСОБА_2 (а.с. 15, 16), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3712).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 26.09.1987 Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , у с. Нестерварка, Тульчинський район Вінницька область, та її батьком є ОСОБА_13 , а матір`ю є ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області № 564 від 31.08.2022, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з дня народження по ІНФОРМАЦІЯ_6 проживала разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15486651 від 26.12.2013, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Відповідно до акту старости Кинашівського старостинського округу від 02.09.2022 про обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім`ї ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час у ОСОБА_1 дійсно проживають її онуки: ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , без реєстрації, у дітей є власні кімнати та все необхідне для проживання, а також комісія вважає, що сім`я забезпечена всім необхідним для нормального проживання, онуки відвідують Тульчинський ліцей № 3 Тульчинської міської ради (а.с. 18).

Згідно довідки старости Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради № 271 від 02.09.2022, з ОСОБА_1 проживають її онуки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без реєстрації (а.с. 19).

Відповідно до довідки-характеристики виданої старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради № 272 від 02.09.2022, ОСОБА_1 проживає, за адресою: АДРЕСА_2 та скарг і заяв від жителів села на ОСОБА_1 не надходило (а.с. 20).

Довідками № 02.1-16/88 та № 02.1-16/87, директором Тульчинського ліцею № 3 Тульчинської міської ради Вінницької області підтверджено, що ОСОБА_6 навчається у 8-В класі та ОСОБА_7 навчається у 11 класі (а.с. 21).

Згідно медичних довідок лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за № 640 та № 641, ОСОБА_1 за медичною допомогою до вказаних лікарів не зверталась (а.с. 22, 23).

Рішенням Тульчинської міської ради № 118 від 19.04.2023 (а.с. 78) вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно висновку Тульчинської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету від 19.04.2023 № 118, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з бабусею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.03.2023 виданого в.о. начальника служби у справах дітей Тульчинської міської ради Грох Т.А., проведено обстеження умов проживання ОСОБА_7 , дохід сім`ї складає отримання пенсії ОСОБА_1 - 2100 грн., ОСОБА_7 проживає в одній кімнаті із сестрою ОСОБА_6 , має окреме ліжко. У кімнаті є все для навчання та дитина візуально здорова. Фактичний догляд за дітьми здійснює баба ОСОБА_1 (а.с. 84).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України).

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дітей, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому існують підстави для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей.

В свою чергу, належним чином повідомлені відповідачі не надали суду жодного доказу на спростування позиції позивача.

Питання щодо встановлення опіки над дітьми регулюється ст. 243 СК України.

Нормами ст. 243 СК України передбачено можливість встановлення опіки над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, позбавленою батьківського піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтерес до їх внутрішнього світу, матеріально їх не утримують, а також те, що позивач, будучи бабою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявляє бажання бути її опікуном, протипоказань щодо цього не має, житлові та матеріальні умови дозволяють їй виконувати опікунські обов`язки, а тому, за наведених обставин, суд вважає, що є усі підстави для призначення її опікуном дітей.

Також, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо призначення позивача ОСОБА_1 піклувальником неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховуєінтереси дітей, а тому вважає правильним стягнути з відповідачів аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. з кожного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовну заяву пред`явлено до суду 03.01.2023. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та відшкодуванню позивачу понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с. 29).

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 3 ст. 60, 63 ЦК України, ст. 150, 164, 165, 166, 10-183, 191, 243 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 3, ст. 263- 265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно їх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , опікуном над малолітнітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. із заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 03.01.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. із заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 03.01.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_3 та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у рівних частках у розмірі 1073 (одна тисячі сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_3 та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати з оплати судового збору у рівних частках у розмірі 1073 (одна тисячі сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: