Справа №950/2384/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - Косолап В. М.
Номер провадження 22-ц/816/871/23 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

09 червня 2023 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Собини О. І. (суддя-доповідач), Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 липня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» Реви Віктора Михайловича про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10 травня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 липня 2022 року відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху, запропоновано заявнику у строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку та відповідними доказами.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, причинами пропуску строку зазначив: воєнний стан; довготривалі відключення електроенергії, які почалися з жовтня 2022 року, що стало перешкодою для користування комп`ютерною технікою для друку апеляційної скарги, заяв та клопотань; ту обставину, що два дні на тиждень він здійснював патрулювання по селу Будилка та чергував на блокпості. При цьому заявник зауважує, що подаючи скаргу повторно 28 квітня 2023 року він вклався у термін, визначений частиною 2 статті 358 ЦПК України, не порушивши преклюзивного річного строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановленому порядку, зокрема з додержанням встановленого Цивільним процесуальним кодексом України строку. При цьому, процесуальним законом передбачено можливість поновлення пропущеного строку у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії на виконання вимог процесуального закону.

Посилання заявника на відключення електроенергії вже були предметом розгляду апеляційного суду, оцінка зазначеним доводам була надана в ухвалі суду від 10 травня 2023 року.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що апеляційну скаргу на рішення суду у цій справі позивач підготував ще у серпні 2022 року (а.с. 132-135). Ухвалою апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційна скарга була повернута заявнику (а.с. 168).

Поштове відправлення з цією скаргою ОСОБА_1 одержав 29 жовтня 2022 року, про що свідчить його особистий підпис у повідомленні про вручення кореспонденції (а.с. 172). При цьому повторно подав апеляційну скаргу 28 квітня 2023 року - майже через 6 місяців.

Тобто маючи на руках апеляційну скаргу заявник не потребував значного часу та комп`ютерної техніки, щоб подати повторно уже наявну скаргу, усунувши недоліки зі сплати судового збору. Учасники не позбавлені права подати до суду заяви або клопотання у рукописному вигляді.

Тому зазначені причини пропуску строку не є поважними.

В частині доводів заявника щодо виконання ним завдань територіальної громади з патрулювання та чергування на блокпості, апеляційний суд зазначає наступне.

Заявник надав до суду довідку добровольчого формування Лебединської міської територіальної громади №1 від 22 травня 2023 року, яка містить інформацію про те, що з 26 березня 2022 року ОСОБА_1 зарахований до цього формування, виконує завдання територіальної оборони: в період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року кожні четверті сутки здійснював патрулювання по селу Будилка в період комендантської години; з грудня 2022 року по травень 2023 року ОСОБА_1 кожні п`яті сутки виконував 24 годинні чергування на блокпості поза межами села Будилка (а.с. 207).

Проте чергування ОСОБА_1 протягом двох діб на тиждень не можна визнати такою непереборною, істотною перешкодою для звернення до апеляційного суду у розумні строки, тому апеляційний суд визнає неповажною зазначену причину пропуску строку.

Щодо посилання скаржника на введення воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", з 05.30 год 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках та саме лише посилання на запровадження в Україні воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення строку.

Скаржник у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення посилається на рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при цьому не обґрунтовує, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій конкретній справі, а тому суд відхиляє зазначене посилання.

Твердження ОСОБА_1 про те, що подаючи скаргу повторно 28 квітня 2023 року він вклався у термін, визначений частиною 2 статті 358 ЦПК України, не порушивши преклюзивного річного строку на апеляційне оскарження, а тому не має подавати клопотання про поновлення строку, апеляційний суд також відхиляє, як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм процесуального закону.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Тобто чинний процесуальний закон зобов`язує апеляційний суд проводити оцінку поважності зазначених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження кожного разу при зверненні з порушенням строків, визначених частиною 1 статті 354 ЦПК України, при цьому не ставить цей обов`язок у залежність від того, вперше звертається особа з апеляційною скаргою чи повторно після її повернення, та не допускає можливості безпідставного поновлення строків.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску такого строку не можна вважати поважними, тобто такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Заявник не довів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надав до суду доказів які б свідчили про належне виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

З аналізу змісту частини другої статті 358 ЦПК у поєднанні з положеннями статті 354 ЦПК вбачається, що у цих нормах законодавцем встановлено правила судової процедури щодо поновлення процесуального строку за наявності поважних причин його пропуску та процесуальну заборону й обмеження щодо такого поновлення у разі визнання судом неповажними наведених скаржником підстав для поновлення строку.

Виключних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, заявник не наводить та жодним доказом такі підстави не підтверджує.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи. Зазначене відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип «res judikata» (правової визначеності).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховуючи, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги, а саме: не навів інших поважних причин пропуску строку та не надав докази на їх підтвердження, суд апеляційної інстанції на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 липня 2022 рокув цивільній справі №950/2384/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко