УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року місто Чернігів

Справа №751/2433/19

Провадження №6/751/248/23

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

представник заінтересованої особи відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Олєйнікова Людмила Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/2433/19 від 12.09.2019 таким, що не підлягає виконанню (т.5 а.с.51).

В обґрунтування вимог зазначає, що 12 вересня 2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 про відібрання дитини. Вказане рішення набрало законної сили з 05.11.2019. Проте, постановою Львівського апеляційного суду від 09.03.2023 залишено без змін рішення Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2022 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком, а тому відсутні підстави для виконання виконавчого листа №751/2433/19 про відібрання дитини.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 16.05.2023року призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Одночасно залучив до участі в справі, як заінтересовану особу, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Протокольною ухвалою суду від 29.05.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням стягувача.

У судовому засіданнізаявник заяву підтримав та просив задовольнити.Зазначив, що дитина постійно проживала і проживає з ним і виконання рішення про її відібрання є неможливим.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні підтримала заяву.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, надіслала письмові заперечення (т.5 а.с.92-97), відповідно яких просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви з тих підстав, що обов`язок боржника по виконавчому листу №751/2433/19 не виконаний. Протягом тривалого часу боржник ухиляється від виконання рішення суду. Наразі у Касаційному цивільному суді перебуває касаційна скарга на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2022 та на постанову Львівського апеляційного суду від 09.03.2023.

Представник заінтересованої особи Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що рішення суду повинно бути ухвалено в інтересах дитини.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 223, ч.3 ст.432 ЦПК України, вирішив проводити судове засідання у відсутності учасників справи, які не прибули, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Вислухавши заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31 жовтня 2018 року визначено місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.22-28).

12 вересня 2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передати малолітню дитину ОСОБА_5 матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 768 грн 40 коп витрат по сплаті судового збору. Допущено негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини та повернення її матері (т.1 а.с.181-187).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 05.11.2019 вищевказане рішення залишено без змін (т.1 а.с.255-259).

На підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.09.2019 видано виконавчий лист про відібрання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передачу малолітньої дитини ОСОБА_5 матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.2 а.с.7).

За заявою стягувача від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №751/2433/19.

Починаючи з 12.09.2019 державний виконавець проводив різні виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №751/2433/19 про відібрання дитини.

Зокрема, державний виконавець неодноразово здійснював вихід на АДРЕСА_1 , за місцем проживання дитини, але двері ніхто не відчиняв.

У зв`язку з не виконанням рішення суду на ОСОБА_1 накладався штраф у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, що підтверджується постановами державного виконавця від 17.09.2019 та від 24.09.2019 (т.4 а.с.28, 29, 35).

Крім того, державний виконавець неодноразово звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого проведення виконавчих дій. Проте, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.05.2020 відмовлено у його задоволенні (т.2 а.с.50-54).

Але ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.03.2021 подання задоволено та надано дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , для проведення виконавчих дій у процесі виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/2433/19 від 12.09.2019 (т.2 а.с.180-184).

Втім, постановою Чернігівського апеляційного суду від 23.07.2021 вищевказану ухвалу скасовано, у задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовлено (т.3 а.с.38-39).

Також, 09.02.2021 державний виконавець звертався до суду з поданням про роз`яснення рішення суду, але ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.02.2021 відмовлено у його задоволенні (т.2 а.с.95-98).

Крім того, державний виконавець звертався до суду з поданням про розшук дитини, але ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.11.2019 відмовлено у його задоволенні (т.4 а.с.82-86).

У подальшому постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразумом Є.В. від 22.12.2021 прийнято виконавче провадження №60054240 з примусового виконання виконавчого листа №751/2433/19 (т.4 а.с.101).

ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 12 вересня 2019 року до прийняття Галицьким районним судом м. Львова рішення у цивільній справі № 461/5017/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.05.2022, залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 07.09.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено (т.4 а.с.226-228, т.5 а.с.33-41).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2022 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 (т.5 а.с.81-88).

Постановою Львівського апеляційного суду від 09.03.2023 вищевказане рішення залишено без змін, а отже набрало законної сили (т.5 а.с.74-80).

Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2023 касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2022 та постанову Львівського апеляційного суду від 09.03.2023 повернуто заявникові.

Статтею 432 ЦПК України, передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з ново виявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України).

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що способом захисту прав дитини може бути пред`явлення позову про зміну місця проживання малолітньої особи, яке визначене рішенням суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

За таких обставин, з урахуванням найкращих інтересів дитини, у зв`язку зі зміною місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначеного рішенням суду, змінено обставини, що є підставою для визнання виконавчого листа №751/2433/19 про відібрання дитини від батька таким, що не підлягає виконанню, з моменту набрання законної сили рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05.10.2022 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком, а саме з 09.03.2023.

Керуючись ст. 12,13, 81, 258-260, 355, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №751/2433/19 від 12.09.2019 року, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова про відібрання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передачі малолітню дитину ОСОБА_5 матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 15.06.2023.

Суддя Н. В. Маслюк