ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4793/22 Номер провадження 22-ц/814/2340/23Головуючий у 1-й інстанції Гончаренко О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Гончаренка, повний текст ухвали складено 23 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2022 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано п`ятиденний строк на усунення її недоліків, а саме для надання позивачем квитанції про сплату судового збору у розмірі 12405,00 грн.

ОСОБА_1 на виконання ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.08.2022 квитанції про сплату судового збору у розмірі 12405,00 грн. не надано. Проте, позивач звернувся до суду із клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» , оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу та вказана сума судового збору є занадто обтяжлива та такою, що не може бути виконана.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.09.2022 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 12405,00 грн.

Позивачем на виконання ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.09.2022 р. квитанції про сплату судового збору у розмірі 12405,00 грн. не надано. Проте, позивач повторно звернувся до суду із клопотання про зменшення розміру судового збору до 2000 грн., або розстрочити чи звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу та вказана сума судового збору є занадто обтяжлива та такою, що не може бути виконана.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів суд першої інстанції зазначив, що позивачем у розумінні ст.81ЦПК України не доведено, що визначена сума судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені в заяві обставини, а також свідчили про його скрутне матеріальне становище, які б не надавали йому можливості сплатити судовий збір за подання даного позову. Наведена позивачем підстава щодо зменшення, розстрочення або звільнення його від сплати судового збору, з урахуванням зазначених позивачем підстав для звернення із даним позовом, у розумінні наведених вище роз`яснень та норм Закону - не є підставою, за якої суд може звільнити позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, в повному обсязі, а тому дане клопотання задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив її скасувати та направити справу до суду для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у наданому суду першої інстанції клопотанні від 20 вересня 2022 року ставилося питання не про звільнення від сплати судового збору, а про зменшення його до розумного та виваженого розміру, або розстрочення чи відстрочення його сплати.

Суду першої інстанції були надані докази, які не тільки засвідчували розмір пенсії за 2021р. у сумі 43536,96 грн., а й письмові докази про відсутність коштів на карткових рахунках позивача, незадовільний стан його здоров`я, повідомлялося про значні втрати понесені на лікування тяжкого захворювання, про виплату допомоги, як малозабезпеченому громадянину. Аналізуючи майновий стан та спроможність сплатити судовий збір у передбаченому розмірі, суд керувався ціною позову, проте не звернув уваги, що кошти передавалися відповідачу ще у 2019 році, в той час коли до суду за захистом своїх прав він звернувся у 2022 році, а внаслідок тяжкого стану здоров`я, через втрату працездатності він істотно змінився. В повторному клопотанні позивач взагалі не просив повністю звільняти від сплати судового збору, однак суд фактично ототожнив відмінні за юридичним змістом поняття та відмовив саме у звільненні від сплати судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України закріплено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У позовному провадженні позивач звертається до суду із позовною заявою, вимоги щодо форми та змісту якої визначено статтями 175-177 ЦПК України.

Зокрема, згідно частини четвертої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Частиною першою статті 136 ЦПК України суду надано право, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно пункту 1 частини першої, частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із скрутним майновим становищем, на підтвердження чого надав довідку про доходи за 2021 рік.

Саме розмір річного доходу позивача за 2021 календарний рік має правове значення для вирішенні питання щодо звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду на підставі Закону України «Про судовий збір».

Між тим, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дав належної оцінки заявленому позивачем клопотанню та поданому ним доказу, не звернув увагу на розмір доходу за 2021 календарний рік та не врахував положення статті 8 Закону України «Про судовий збір» щодо умов звільнення позивача від сплати судового збору.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 з підстав несплати судового збору, суд першої інстанції фактично залишив не вирішеним клопотання позивача про розстрочення чи відстрочення сплати судового збору, не навівши у мотивувальній та резолютивній частині ухвали відповідних доводів і висновків суду з цього питання.

Реалізація позивачем процесуального права на подання клопотання про звільнення від сплати судового збору не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про сплату судового збору та мати наслідком повернення позовної заяви, оскільки це за процедурою порушує право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та повернення її позивачеві, виявивши надмірний формалізм у застосуванні норм процесуального закону (див. рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року; «Шишков проти Росії», рішення від 20 лютого 2014 року), що перешкодило заявнику у доступі до правосуддя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні ухвали про повернення позовної заяви позивачу є обґрунтованими.

Щодо судових витрат

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Однак, оскільки постанова Полтавського апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні, а тому розподіл судових витрат не здійснюється.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. п. 3. 4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу постановлена передчасно, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, ст.374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 3, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

УхвалуАвтозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль