Номер провадження 2/225/15/2023
Єдиний унікальний номер судової справи 225/5302/17
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

12 квітня 2023 року Дзержинський міський суд Донецької області

у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю:

секретаря Федорцової І.С.,

представника відповідача Стрикаля О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 29 січня 2014 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Східного комерційного макрорегіону ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 175АІ2, згідно з яким відповідачу було надано в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п.1.1. надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 135 000 грн. зі сплатою 13,0 % річних.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши кредит у вищевказаній сумі.

Відповідач умови кредитного договору виконував неналежним чином та в результаті порушення умов вказаного договору станом на 04.07.2017 року, згідно розрахунку заборгованості по кредиту, заборгованість складає 154346,25 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 111870,49 грн.;

- заборгованість за відсотками 42475,83 грн.

У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 175АІ2 від 29 січня 2014 року в сумі 154346,25 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 28 серпня 2021 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду суддею Челюбєєвим Є.В. та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі.

24 вересня 2021 року ПАТ Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», змінили свої позовні вимоги, просили суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість зі сплати 3-х процентів річних та інфляційних витрат за прострочення боргу за кредитним договором №175АІ2 від 29 січня 2014 року в розмірі 52 815,81 грн., з якої 14 463,69 грн. сума трьох процентів річних, 38 352,12грн інфляційні втрати, обґрунтовуючи зміну позовних вимог тим, що рішенням суду в іншій справі №225/64/16-ц за цим же кредитним договором з відповідача стягнута заборгованість у розмірі 166 734,84 грн., на яку в цій справі і нарахував штрафні санкції згідно статті 625 ЦК України.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 17.08.2022 року провадження №2/225/69/2022 у справі №225/5302/17 за позовною заявою АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду цивільної справи №225/64/16-ц провадження №2/225/416/2022 позовною заявою АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.01.2023 ухвалу суду від 17.08.2022 року про зупинення провадження у справі скасовано.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані, відсутні докази існування заборгованості відповідача перед банком, відсутній розрахунок 3-х процентів річних. Якщо позивач посилається на заборгованість, яка встановлена судовим рішенням, то такі вимоги були заявлені передчасно, а саме 21.09.2021, оскільки рішення суду, на яке посилається позивач було скасовано і лише 15.03.2023 апеляційною інстанцією була ухвалена нова постанова у цій справі.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, надавши оцінку їх доводам і наданим ними доказам, приходить до наступних висновків.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду є, зокрема, відшкодування збитків та матеріальних втрат кредитора.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, 29 січня 2014 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Східного комерційного макрорегіону ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 175АІ2, відповідно до умов якого відповідачу було надано в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п.1.1. надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 135 000 грн. зі сплатою 13,0 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 27 січня 2017 року.

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у справі № 225/64/16-ц від 13 квітня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №175АІ2 від 29.01.2014 року в розмірі 166734 грн. 84 коп., витрати, пов`язані з публікацією оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» в розмірі 420 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2501 грн. 02 коп. З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що заборгованість за кредитним договором №175АІ2 від 29.01.2014 року, була стягнута за період з 29.01.2014 по 09.11.2015, зокрема заборгованість за кредитом 111870,49 грн.; заборгованість за відсотками 18115,97 грн.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року до участі у справі № 225/64/16-ц залучено правонаступника позивача АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 квітня 2016 року у справі № 225/64/16-ц скасовано.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22 вересня 2022 року у справі № 225/64/16-ц в задоволені позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.03.2023 року у справі № 225/64/16-ц рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованість за Договором кредиту № 75АІ2 від 29 січня 2014 року, яка становить 166734 грн. 84 коп. та складається з заборгованості за кредитом - 111 870,49 грн.; заборгованості за відсотками - 18 115,97 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 16 886,40 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5 189,34 грн; інфляційних витрат за кредитом - 1 233,50 грн.; інфляційних витрат за відсотками - 3 439,14 грн.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Акціонерне товариство АТ Альфа-банк змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем грошового зобов`язання встановленого судовим рішенням.

За змістом положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.

Виходячи з положень ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за користування боржником утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах та примусового виконання судового рішення.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16.

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 15.03.2023 року у справі №225/64/16-ц підтверджує факт порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором кредиту № 75АІ2 від 29 січня 2014 року.

Суд, врахувавши на підставі положень частини четвертої статті 82 ЦПК України преюдиційні обставини, встановлені постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.03.2023 року у справі № 225/64/16-ц , дослідивши наявні у справі докази прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, дійшов висновку про наявність у позивача, відповідно до статті 625 ЦК України, права на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду.

Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком позивача 3 % річних та інфляційних втрат, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось вище, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналізуючи наведені норми матеріального права та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, слід зробити висновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора.

Разом з тим не є грошовим зобов`язанням судове рішення, яким вже стягнуто відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України за порушення будь-якого грошового зобов`язання, оскільки в такому випадку таке рішення носить не зобов`язальний характер щодо сплати грошового зобов`язання боржника перед кредитором, а виконує роль санкції за прострочення боржником грошового зобов`язання, які являють собою міру цивільно-правової відповідальності, що застосовується до всіх грошових зобов`язань у розмірі 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що стягнення відповідальності, передбаченої статті 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання у зв`язку з невиконанням судового рішення, яким вже стягнуто відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання, не ґрунтується на нормах чинного законодавства та свідчить про недобросовісну поведінку кредитора.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 757/42885/19 (провадження № 61-1411св21).

У справі позивач, крім іншого, також просив стягнути з відповідача на свою користь відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання у зв`язку з невиконанням судового рішення, якими вже стягнуто відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання.

Так, в загальну заборгованість за договором кредиту № 75АІ2 від 29 січня 2014 року, яка складає 166734, 84 грн. і визначена судовим рішенням, входить: заборгованість за кредитом 111870,49 грн.; заборгованість за відсотками 18115,97 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 16886,40 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 5189,34 грн; інфляційні витрати за кредитом 1233,50 грн.; інфляційні витрати за відсотками 3439,14 грн.

Позивачем для розрахунку 3% річних та інфляційних втрат визначено грошове зобов`язання у сумі 166734, 84 грн.

Проте, інфляційні витрати за кредитом та відсотками не можуть входити в суму грошового зобов`язання, на яку позивач має право нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено та вбачається з розрахунку заборгованості до договору, інфляційні втрати за кредитом та відсотками нараховані за період з липня 2016 року по червень 2017 року.

Для розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України, суд враховує суму заборгованості за кредитом 111870,49 грн., заборгованість за відсотками 18115,97 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту 16886,40 грн., пеню за несвоєчасне повернення відсотків 5189,34 грн., що в цілому складає 152062,20 грн. за відрахуванням суми часткового погашення кредиту 8173,04 грн., що вбачається з розрахунку позивача до уточнених позовних вимог та мало місце у березні- жовтні 2019 року, отже сума грошового зобов`язання за невиконаним грошовим зобов`язанням, що виникло на підставі рішення, складає 143889,16 грн.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) = 1.22950940

Період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів з 07.09.2018 по 07.09.2021.

Інфляційне збільшення становить 33023,88 грн. (143 889,16 x 1.22950940 - 143 889,16).

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів з 07.09.2018 по 07.09.2021.

3 % річних становить 12961,84 грн. (143889,16х3%:1097:100).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання підлягає стягненню нараховані відповідно до частини другої статті 625 ЦК України: 3 % річних в розмірі 12961,84 грн. та інфляційні втрати в розмірі 33023,88 грн., а всього 45985,72 грн.

Суд зазначає, що посилання представника відповідача на необґрунтованість позовних вимоги через відсутніх належних доказів щодо розміру заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки така заборгованість визначена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Також не заслуговують на увагу доводи представника щодо застосування до позовних вимог положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки нарахування 3 % річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями (пені, штрафи), а мають компенсаційний характері вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Доводи представника відповідача про невизначеність позовних вимог в частині 3-х процентів річних спростовуються матеріалами справи, оскільки у розрахунку до заяви про зміну позовних вимог позивач визначає розмір 3-х процентів річних.

Щодо доводів представника відповідача про передчасність заявлених вимог суд зазначає, що на час подання уточнених позовних вимог (22.09.2021) заочне рішення суду від 13 квітня 2016 року у справі № 225/64/16-ц не було переглянуто, порушення відповідачем зобов`язання за договором кредиту тривало, крім того на час розгляду справи Дніпровським апеляційним судом 15.03.2023 ухвалена постанова, якою позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту № 75АІ2 від 29 січня 2014 року задоволені в повному обсязі, а саме у сумі 166 734, 84 грн., тобто в такому ж розмірі як і в скасованому заочному рішенні.

З огляду на вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № 175AI2 від 29.01.2014 року три проценти річних у сумі 12961,84 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят одна грн. 84 коп.) та інфляційні втрати у сумі 33023,88 грн. (тридцять три тисячі двадцять три грн. 88 коп.), а всього у сумі 45985,72 грн. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн. 72 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 689,79 грн. (шістсот вісімдесят дев`ять грн. 79 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя Є.В. Челюбєєв