Номер провадження: 22-ц/813/1693/23
Справа № 522/3447/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року у складі судді Науменко А.В.,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , адвоката Кондракова В.В., третя особа ТОВ «Одеса-Медіа», про захист честі, гідності та ділової репутації.

10.02.2021 від позивача до суду надійшла заява про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2021 року затверджено мирову угоду, укладену 10 лютого 2021 року між позивачем ОСОБА_1 , та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є сторонами в рамках цивільної справи №522/3447/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , адвоката Кондракова В.В., третя особа ТОВ «Одеса-Медіа», про захист честі, гідності та ділової репутації. Закрито провадження у цивільній справі №522/3447/20 в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , адвоката Кондракова В.В., третя особа ТОВ «Одеса-Медіа», про захист честі, гідності та ділової репутації.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання спростувати інформацію шляхом розміщення на веб-сайті, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що недостовірна інформація, яка є предметом даного позову, поширюється відповідачем саме про позивача, оскільки в ній вказуються спаплюжуючі ділову репутацію, честь та гідність позивача зазначені в позові твердження. Таким чином, інформація, поширена на зазначеному інтернет-ресурсі стосується позивача, оскільки поширена саме про нього. Оспорювану інформацію, яка поширена відповідачем про позивача, можна перевірити на предмет її істинності, дійсності; зазначена інформація не підпадає під ознаки критики; в оспорюваній інформації відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, а також мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира) тощо, тому поширена інформація не є оціночними судженнями і підлягає спростуванню. Отже, на думку апелянта, відповідач у стверджувальній формі поширив недостовірну інформацію про ОСОБА_1 . Проте, судом взагалі не було надано оцінки інформації, поширеної в таких статтях ОСОБА_2 .

25.10.2021 ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу та просить у задоволені апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції правомірно відмовив апелянту у задоволені його позовних вимог до ОСОБА_2 . В статті під назвою: « ОСОБА_5 : жителя Новоселовки собираются наведаться «в гости» к компаньонам ОСОБА_6 », а саме: «Свою очередь. компаньонга ОСОБА_7 распоряжались средствами по собственному усмотрению» жодним чином не йде мова про апелянта або членів його родини, не згадується його ім`я, тому ця інформація не стосується, а ні апелянта, а ні членів його сім`ї, тому останній не має права заявляти вимоги про її спростування. По-друге, викладена інформація не носить характеру фактичного твердження, а є оціночним судженням. ОСОБА_2 не є власником веб-сайту, на якому розміщена інформація, не є автором цієї інформації, а тому не є належним відповідачем щодо вимог позивача про спростування такої інформації. Апелянт в свою чергу, ні у суді першої інстанції, ні у апеляційній скарзі не наводить жодного доводу, не додає до справи жодного доказу, з приводу того, що він є належним позивачем щодо вимог про спростування зазначеної інформації, у зв`язку з тим, що вона жодним чином не стосується його особисто або членів його родини.

Сторони в судове засідання 01.06.2023 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

У пункті 15 постанови N 1 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п. 12 постанови N1 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником інтернет ресурсу Інформаційного агентства «Одеса-медіа» http://odessamedia.net.

На зазначеному інтернет ресурсі була викладена інформація викладена у статті, а саме:

-стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розміщена на інтернет ресурсі «Одеса-медіа» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 . В статті зазначено: «Прокуратура своими действиями нарушает закон и саботирует расследование дела о мошенничестве, в рамках которого у людей било украдено 60 млн гривен. Если принять во внимание эти факти, то напрашивается вивод, что возможно вторая сторона, у которой єсть достаточно средств, затягивает дело с помощью подкупа сотрудников правоохранительних органов.»;

-стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розміщена на інтернет ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 . В статті зазначено: « ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

-стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », розміщена на інтернет ресурсі «Одеса-медіа» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 . В статті зазначено: «а со стороны двух учредителей - депутат Одесского областного совета Александр Кащи, помощник народного депутата Младен Бардук и его юрист Валентина Твердохлебова.», «В этом нет ничего удивительного, так как за подозреваемыми стояли покровители ОСОБА_8 , ОСОБА_9 и ОСОБА_10 , которая до недавнего времени владела 50% акций предприятия».

Позивач вважаючи, що інформація, викладена у вказаних вище статтях принижує його честь, гідність та ділову репутацію, є недостовірною та порушує його особисті немайнові права. У зв`язку з цим просив зобов`язати ОСОБА_2 спростувати вказану інформацію шляхом розміщення на веб-сайті ОСОБА_3 або на іншому сайті спростування вказаної інформації.

Вбачається, що за наслідком укладення у судовому порядку мирової угоди між позивачем, а також власником веб-сайту ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4 , останніми вказана інформація була визнана недостовірною. Власник веб-сайту, на якому була розміщена спірна інформація, зобов`язався на протязі п`яти днів видалити її. Сторонами визнано, що ОСОБА_4 спірна інформація не поширювалася.

Отже, власником сайту було визнано факт викладення у статтях недостовірної інформації відносно позивача.

Водночас звертаючись з позовом до ОСОБА_2 позивачем не доведено, що автором опублікованої інформації є саме ОСОБА_2 . Останній вказував про те, що не є автором статей. У своїй заяві про збільшення позовних вимог позивач розповсюджувачем інформації вказував ОСОБА_3 . Крім того, за змістом опублікованих статей автором викладена на сайті публікація у вигляді переказу інформації наданої нібито відповідачем в форматі інтерв`ю.

Отже, відсутні підстави вважати, що саме ОСОБА_2 є особою, на яку покладається обов`язок спростування опублікованої інформації відносно позивача, яка була визнана власником сайту недостовірною.

Враховуючи, що за результатом укладення мирової угоди за позовом до власника сайту спірна інформація визнана останнім недостовірною, саме на ОСОБА_3 покладається обов`язок її спростування, проте останній у якості співвідповідача у даному спорі не залучався.

Встановлення порушення особистих немайнових прав та приниження честі, гідності та ділової репутації за наслідком опублікування відносно позивача недостовірної інформації за відсутності неналежного кола відповідачів в порядку апеляційного перегляду справи не є можливим.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021року змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 14.06.2023

Головуючий:

Судді: