Номер провадження: 22-ц/813/1654/23
Справа № 504/1030/20
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.

за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Барвенко В.К. 14 липня 2021 року у смт. Доброслав Одеської області,

встановила:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на час смерті спадкодавиці позивач перебував у місцях позбавлення волі, не мав можливості спілкуватись із рідними, та не був обізнаний про смерть матері.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 липня 2021 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність можливості пересування у просторі, відсутність джерел інформації (кореспонденція, відвідування), разом із несповіщенням апелянта Лиманською районною державною нотаріальною конторою про факт відкриття спадщини, у своїй сукупності, є об`єктивними та поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини.

Сторони про розгляд справи на 20 червня 2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

13 червня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за відсутності позивача та його представника.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи мати позивача, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті заведено спадкову справу № 212/2019, з якої вбачається, що спадщину прийняв чоловік померлої ОСОБА_2 , а позивач є сином спадкодавиці, якому нотаріусом роз`яснено про необхідність в судовому порядку визначити додатковий строк на прийняття спадщини.

Строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_1 пропустив, оскільки з 2014 по 2019 рік він перебував у місцях позбавлення волі.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15).

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що перебування позивача в місцях попереднього ув`язнення чи місцях позбавлення волі держави України та необізнаність його про смерть спадкодавиці не є такою обставиною, які позбавляли позивача можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк.

При цьому, тлумачення змісту частини третьої статті 1272 ЦК України дає підстави віднести до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними і істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті матері. Судом вірно зазначено, що позивачем не було доведено наявності підстав для задоволення його позову.

В період перебування в місцях позбавлення волі позивач мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Аналогічні правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/2051/16-ц (провадження № 61-10307св18) та від 25 лютого 2021 року у справі № 712/4362/18 (провадження № 61-9543св20).

Крім того, згідно положень Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. (ст. 7 ч.2 КВК України).

Згідно ст. 8 КВК України засуджені мають право звертатися, відповідно до законодавства, з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні заяви подаються у двох примірниках, один з яких з відміткою про отримання залишається у засудженого.

Засудженому гарантується право на правову допомогу.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку що позивач, як громадянин України, який перебував в місцях позбавлення волі, мав право та можливість на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері, як самостійно, так і через свого представника, за життя матері мав право на спілкування з нею.

Крім того судом враховано, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

За таких обставин, правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не вбачається.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що відсутність можливості пересування у просторі, відсутність джерел інформації (кореспонденція, відвідування), разом із несповіщенням апелянта Лиманською районною державною нотаріальною конторою про факт відкриття спадщини, у своїй сукупності, є об`єктивними та поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини.

Колегія суддів зазначає, що чинним кримінально-виконавчим законодавством України та пунктом 2 розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5 передбачено право засудженого на телефонні розмови, а також використовувати телефон рухомого (мобільного) зв`язку, який знаходиться на обліку установи, та придбане засудженим власне кінцеве обладнання рухомого (мобільного) зв`язку (sim-карту), яке зберігається у начальника відділення соціально - психологічної служби, і видається для здійснення дзвінка.

Таким чином, ОСОБА_1 мав передбачене законом право на телефонні дзвінки, і матеріали справи не містять доказів того, які непереборні обставини зашкодили апелянту протягом значного часу - з 2017 по 2019 рік дізнатися про смерть спадкодавця.

Відповідно до листа від 24 березня 2023 року ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 прибув до ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Засуджений 06 грудня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 5, 70, 72 ч. 5 КК України до 10 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. В період з 04 жовтня по 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не відвідували, також кореспонденція на його ім`я не надходила. Відповідно до матеріалів архівної особової справи в період з 04 жовтня по 27 грудня 2019 року заяви від засудженого ОСОБА_1 про надання телефонних дзвінків до адміністрації установи не надходило.

Колегія суддів також приймає до уваги, що ОСОБА_1 взагалі не доведено тієї обставини, що про смерть матері він дізнався після звільнення з-під варти лише у грудні 2019 року, оскільки сам факт перебування позивача в місцях позбавлення волі, враховуючи права засудженого на телефонні дзвінки та правову допомогу, не свідчить про відсутність можливість у останнього дізнатись про смерть спадкодавця та вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Безпідставним є посилання представника ОСОБА_1 на несповіщення апелянта Лиманською районною державною нотаріальною конторою про факт відкриття спадщини, оскільки нотаріус, який одержав повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відомо (стаття 63 Закону України «Про нотаріат»). У даному випадку, матеріали справи не містять доказів про те, що нотаріусу було відомо про факт перебування ОСОБА_1 у місцях позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги і здійснення ним права на спадкування (прийняття спадщини) шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (у випадку не проживання разом із спадкодавцем на час його смерті) не залежить від вчинення чи невчинення дій іншими особами (іншим спадкоємцем, нотаріусом).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20).

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідні правові висновки висловлені Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Отже, практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

За таких обставин, установивши, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, які суд першої інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 липня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 22 червня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе