Справа № 536/1861/21
Провадження № 2/536/22/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

представника позивача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» за довіреністю адвоката Ковалевського Є.В.

представника відповідача ОСОБА_1 за угодою адвоката Кротенка І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EasyCon справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, де просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 10 806 148,62 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 27.12.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №490054631, згідно з яким позичальник отримав грошові кошти в розмірі 18 182,18 доларів США, цільове використання - придбання транспортного засобу. Кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Правонаступником Кредитора ЗАТ «Альфа-Банк» стало ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», у якого права вимоги до відповідача було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Інфініті Україна», з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклало договір факторингу, згідно якого відступлені права вимоги сплати пені за користування кредитом в сумі 10 806 148,62 грн., яка виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Посилаючись на положення ст.509, 525,526 ЦК України, вважають, що кредитор має право вимагати у позичальника , у т.ч у судовому порядку виконання прийнятих на себе зобов`язань та повернення коштів, а також сплати штрафних санкцій передбачених чинним законодавством України.

В судовому засіданні уповноважений представник позивача за вивіреністю адвокат Ковалевський Є.В. позов підтримав та просив задовольнити, про обставини та підстави якого пояснив так, як це викладено в заяві.

Уповноважений представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кротенко І.К. в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити з підстав та обставин викладених ним в відзиві на позов та пояснив, що 27.12.2007 відповідач ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» уклали кредитний договір №490054631, відповідно до якого визначено предмет (зобов`язання Банку) цього Договору надання відповідачу кредиту в національній валюті, а саме в гривнях в розмірі 91 820,01 грн, що еквівалентно станом на 26.12.2007 - 18 182,18 доларів США, для придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу укладеним між позивачем та ТОВ «Автомир-Кіровоград» № F0722/276 від 26.12.2007, який є основним предметом застави, вартість якого становить 100 000 грн. В подальшому для виконання умов кредитного договору №490054631 від 27.12.2007 й повного погашення кредитних зобов`язань, в тому числі й тіла кредиту, процентів, комісій, пені, штрафів, між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» було досягнуто домовленості та згоди щодо передачі предмета застави для його реалізації й відповідно повного погашення кредитних зобов`язань по даному кредитному договору, про що було укладено 27.09.2010 договір доручення №490054631, в п.7.1. якого вказано, що передача майна від Довірителя ( ОСОБА_1 ) Повіреному (ПАТ «Альфа-Банк») оформленого актом приймання-передачі є підставою припинення нарахування пені та штрафів за кредитним договором №490054631 від 27.12.2007. Після здійснення передачі (повернення) предмета застави у відділенні ПАТ «Альфа-Банк» у м.Полтава для його подальшої реалізації, ПАТ «Альфа-Банк» надав відповідачу довідку №279-09.10 про те, що станом на 30.09.2010 заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» по укладеному з ОСОБА_1 кредитному договору №490054631 від 27.12.2007 повністю погашена й відсутня в зв`язку з поверненням предмета застави, що, вважає, виключає правонаступництво права вимоги, тому позов безпідставний та необґрунтований.

Заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що 27.12.2007 Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір №490054631, відповідно до умов якого Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 18 182,18 доларів США для придбання транспортного засобу.

26.09.2016 Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Фактор), уклали Договір факторингу №2016-ЗАБ/ДГ, відповідно до якого (Фактор) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження (Клієнта) Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників, (які, надалі, в залежності від контексту іменуються «Боржник» або «Боржники») за договорами (надалі іменуються «основні договори» або «основний договір» в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку №1 -1 до Договору, що сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами на умовах передбачених Основними договорами за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів.

Згідно Додатку 1-1 до даного Договору характеристикою права вимоги переданих Фактору Клієнтом за Договором та Боржників за Основним договором є Договір № №490054631 від 27.12.2007, боржником за яким є ОСОБА_1 сума за основною заборгованістю в валюті договору на дату укладення договору 11 664,18, сума за основною заборгованістю в грн. екв. на дату укладення Договору 303 159,34, сума заборгованості в валюті договору (проценти та комісія за кредитом) на дату укладення Договору 7 183,81, сума заборгованості в грн. екв. (проценти та комісія за у кредитом на дату укладення Договору 186 711,72 , пеня (штраф) неустойка на дату укладення Договору факторингу в грн.екв. 11 417 672,65, загальна сума заборгованості в грн. екв. (проценти, комісія за тіло кредиту) станом на дату укладення договору з урахуванням пені/штрафу/неустойки 11 907 543,71, загальна сума заборгованості в грн. екв. (проценти, комісія за тіло кредиту) станом на дату укладення договору без урахуванням пені/штрафу/неустойки 489 871,06.

19.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Інфініті Україна» уклали Договір факторингу, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Інфініті Україна» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Клієнт)за плату, а Клієнт зобов`язується уступити Факторові свої права грошової вимоги до боржника за кредитним Договором №490054631 від 27.12.2007, що укладений між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , що за основним договором відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору в сумі 303 159,34 грн., право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі встановленому Основним договором нарахованих та несплачених в сумі 186 711,72 грн., право вимоги сплати пені за користування кредитом в розмірі встановленому Основним договором нарахованих і несплачених в сумі 11 406 148,62 грн.

Із акта приймання- передачі прав вимоги до Договору факторингу від 19.03.2021 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Клієнт) і Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Інфініті Україна» (Фактор) уклали даний акт про те, що за кредитним договором №490054631 від 27.12.2007 відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору в сумі 303 159,34 грн., право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі встановленому Основним договором нарахованих та несплачених в сумі 186 711,72 грн., право вимоги сплати пені за користування кредитом в розмірі встановленому Основним договором нарахованих і несплачених в сумі 11 406 148,62 грн.

23.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Інфініті Україна» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитним Договором №490054631 від 27.12.2007, що укладений між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , що за основним договором відступаються наступні права: право вимоги сплати пені за користування кредитом в розмірі встановленому Основним договором нарахованих та несплачених в сумі 10 806 148,62 грн.

Згідно акта приймання передачі реєстру боржників до Договору факторингу від 23.03.3021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Інфініті Україна» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Фактор) уклали цей акт про наступне: відповідно до Договору факторингу від 23.03.3032 Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників, що за кредитним договором №490054631 від 27.12.2007 відступаються наступні права: право вимоги сплати пені за користування кредитом в розмірі встановленому Основним договором нарахованих і несплачених в сумі 10 806 148,62 грн.

В довідці за підписом в.о. директора відділення ПАТ «Альфа-Банк» Гостєвої Т.А. скріпленого печаткою Відділення «Полтавське» Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» від 30.09.2010, вих.№279-9.10 виданій ОСОБА_1 вказується, що станом на 30.09.2010 заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» по укладеному з ОСОБА_1 кредитному договору №490054631 від 27.12.2007 повністю погашена й відсутня в зв`язку з поверненням предмета застави автомобіль Ford Focus, 1,6, державний номер НОМЕР_1 та акту приймання-передачі автомобіля від 27.09.2010.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено, 23.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Інфініті Україна» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу.

В акті до вказаного договору говориться, що Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників, що за кредитним договором №490054631 від 27.12.2007 відступається право вимоги сплати пені за користування кредитом в розмірі 10 806 148,62 грн.

Разом з тим позивач не надав належних та допустимих доказів про розмір пені, розрахунок відсутній.

Верховний Суд в своїх постановах під час касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування певних стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає відповідний розподіл та покладання тягаря доказування на сторони певним чином. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст. 13, 81, 141,259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в позові до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС. М. Клименко

Повне судове рішення складено 05.06.2023.