Житомирський апеляційний суд
Справа №273/6/23 Головуючий у 1-й інст. Васильчук О. В.
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №273/6/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Васильчук О.В. у смт. Баранівці,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до суду, у якій просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 і встановити відносно нього наступні заходи тимчасового обмеження його прав: заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місць фактичного її проживання та роботи; заборонити особисто та через третіх осіб її розшукувати, якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести з нею будь-які види листування, телефонні переговори (спілкування, в т.ч. в мессенджерах ) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування вимог зазначала, що з 23.11.2013 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2017 було розірвано. 27.08.2021 нею було змінено прізвище ОСОБА_3 на дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 . За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5 . Вона та син ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично вона з сином ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 постійно вчиняє відносно неї домашнє насильство у психологічній формі. Приблизно з квітня 2020 року і по теперішній час її колишній чоловік постійно зі свого телефону мобільного зв`язку з № НОМЕР_1 на її телефон мобільного зв`язку № НОМЕР_2 надсилає як смс-повідомлення, так і повідомлення в мессенджерах, а також здійснює телефонні дзвінки. При цьому ОСОБА_2 в нецензурній формі обзиває її, принижує її честь та гідність, погрожує розправою. Суть таких повідомлень зафіксовані у вигляді скриншотів. При цьому, всі дзвінки та повідомлення наповнені нецензурною лайкою і погрозами розповсюдження про неї неправдивої інформації серед знайомих та колег по роботі, а також направлені на її фізичне знищення. ОСОБА_2 не цурається вчиняти такі факти психологічного насилля по відношенню до неї і на очах у сина. При цьому, дитина дуже лякається батька і не виявляє бажання з ним спілкуватися внаслідок цього. Це в свою чергу вказує на те, що вчинення ОСОБА_2 психологічного насилля відносно неї в присутності їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 негативно впливає на останнього.

Такі дії ОСОБА_2 викликають у неї побоювання за її безпеку та безпеку сина ОСОБА_5 , спричиняють їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдають шкоди її психічному здоров`ю та психічному здоров`ю дитини. Все це тримає як її, так і сина в постійній психологічній напрузі. А тому для забезпечення дієвого і ефективного захисту, з огляду на ризики, що існують на даний час і можуть мати місце в наступному, до кривдника слід застосувати обмежувальний припис на строк 6 місяців.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 13 січня 2023 року заяву задоволено та видано обмежувальний припис, яким ОСОБА_2 заборонено наближатися на відстань 200 (двісті) метрів до місця фактичного проживання та роботи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (фактичне місце проживання); - заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонено вести будь-які види листування, телефонні переговори (спілкування, в т.ч. в мессенджерах) із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Встановлено строк дії обмежувального припису - 6 місяців. Строк рахувати з дня ухвалення рішення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення районного суду скасувати.

Зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Судом першої інстанції не було надано належну оцінку всім обставинам та доказам у справі, не вирішено питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також не забезпечено недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису місцевим судом не встановлено, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та не оцінено ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 її не визнала, просить суд відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник - адвокат Чайковська Р.А. підтримали доводи апеляційної скарги, надали пояснення, які відповідають її змісту і просили скаргу задовольнити.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як убачається із матеріалів справи та установлено судом 10.01.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 і просила встановити відносно останнього наступні заходи тимчасового обмеження його прав і покладення обов`язків: - заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місць фактичного її проживання та роботи; заборонити особисто та через третіх осіб її розшукувати, якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести з нею будь-які види листування, телефонні переговори (спілкування, в т.ч. в мессенджерах) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свою заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що кривдник ОСОБА_2 вчиняє відносно неї психологічне домашнє насильство. Тому вона потребує захисту та протидії цьому. Зокрема, ОСОБА_2 на її мобільний телефон надсилає як смс-повідомлення, так і повідомлення в мессенджерах, а також здійснює телефонні дзвінки. Він у нецензурній формі обзиває її, принижує її честь та гідність, погрожує розправою. Суть таких повідомлень зафіксовані у вигляді скриншотів. При цьому, всі дзвінки та повідомлення наповнені нецензурною лайкою і погрозами розповсюдження про неї неправдивої інформації серед знайомих та колег по роботі, а також направлені на її фізичне знищення.

Суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 і з таким рішенням погоджується колегія апеляційного суду з таких підстав.

Встановлено, що з листопада 2013 року по листопад 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада

2017 року шлюб сторін розірвано. (а.с.13-14). Згідно копії свідоцтва про зміну імені, 27.08.2021 ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.19).

Відповідно до матеріалів справи після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, неповнолітній син ОСОБА_5 , проживає із заявником.

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2020 зареєстровано кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України по заяві ОСОБА_7 про вчинення домашнього насильства колишнім чоловіком ОСОБА_2 (а.с.16). Відомостей про наслідки досудового розслідування матеріали справи не містять.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надала скріншоти повідомлень із свого телефону, програма «Viber», із нецензурною лайкою, іншою неприйнятною лексикою, а також погрозами розправи, в тому числі фізичної, образами та приниженням заявника та її близьких, які відправлені із телефону ОСОБА_2 (а.с.21-36).

Також встановлено, що 05.10.2022 Баранівським районним судом Житомирської області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 із тих підстав, що докази зазначені у заяві не визначали ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства (матеріали цивільної справи № 273/1119/22, провадження № 2-0/273/47/22, а.с.74-76).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що на підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надала скріншоти повідомлень з телефону, які суд першої інстанції вважав належними та допустимими доказами, які досліджені у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

ОСОБА_2 не заперечив у судовому засіданні, що вказані повідомлення були ним відправлені.

Встановивши, що зміст конкретних фраз, лексики та характеру використання мовних засобів, які ОСОБА_2 застосовує у переписці з колишньою дружиною, дає підстави для висновку, що його дії слід кваліфікувати як домашнє насильство у формі психологічного насильства, що небезпідставно викликає у заявника побоювання за свою безпеку та безпеку своїх рідних і завдає шкоди психічному здоров`ю, судом обґрунтовано заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори та у будь-якій спосіб спілкуватись або контактувати через інші засоби зв`язку з ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13.07.2020, справа № 753/10840/19 (провадження № 61-22727св19).

Доводи апеляційної скарги в частині незгоди заявника з проведеною судом першої інстанції оцінкою доказів зводяться до необхідності їх переоцінки та встановлення інших обставин справи.

Колегія суддів погоджується із тим, що частина скріншотів повідомлень із телефону заявника були надані останньою при зверненні до суду із заявою від 12.07.2022, яку рішенням районного суду від 05.10.2022 залишено без задоволення ( цивільна справа № 753/10840/19 (провадження № 61-22727св19).

Проте, як убачається із матеріалів справи на підтвердження заявлених вимог від 10.01.2023 ОСОБА_1 надала також інші скріншоти повідомлень з телефону, в яких міститься нецензурна лексика, погрози розправи, в тому числі фізичної, образами та приниженням заявника та її близьких. Що свідчить про продовження вчинення ОСОБА_2 відносно заявника домашнього психічного насильства. Тому судом надано правильно оцінку ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві зі сторони ОСОБА_2 .

Не заслуговують на увагу доводи скарги, що заявник не довела в суді вчинення відносно неї домашнього насильства, оскільки такі доводи спростовані зібраними у справі доказами, які досліджені належним чином, а результат указаної процесуальної дії викладено у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема неналежного повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд, на правильність висновків судів також не впливають та спростовуються матеріалами справи.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 у повній мірі скористався наданими йому процесуальними правами, йому була надана правова допомога адвокатом Чайковською Р.А. і справу вирішено відповідно до норм процесуального закону та принципу змагальності сторін.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 15 червня 2023 року.