КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/20355/19

номер провадження 22-ц/824/7104/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Сандуляк С.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Рек Гамма» - Сандуляк Світлани Анатоліївни

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва 07 лютого 2023 року /суддя Пономаренко Н.В./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рек Гамма» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Сетам», акціонерне товариство «Райффайзен Банк», приватний виконавець виконавчого округу Чижик Андрій Павлович, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом примусового виселення із житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року представник позивача звернувся до суду з вимогами до відповідачів про усунення перешкоди в користуванні майном ТОВ «Рек Гамма», а саме, квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення відповідачів без надання іншого житла.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 07 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 2 а.с. 204-209/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Рек Гамма» - Сандуляк С.А. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, зокрема те, що TOB «Рек Гамма» є законним власником нерухомого майна - переможцем електронних торгів щодо його реалізації. Внаслідок наявності зареєстрованих в квартирі відповідачів, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, зокрема, право користування та розпорядження своїм майном. Не було взято до уваги, судом першої інстанції ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» яка передбачає, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Вимоги про виселення на адресу відповідачів направлялись як банком у якого квартира була в іпотеці так і новим власником TOB «Рек Гамма». Також, судом першої інстанції не надано належної оцінки того факту, що ТОВ «РЕК ГАММА» не є стороною виконавчого провадження, кредитного договору чи договору іпотеки. Апелянт є законним набувачем об`єкта нерухомого майна. Наголошувала, що застосуванню підлягають положення статей 391, та глави 32 «Право користування чужим майном» ЦК України, оскільки застосування до регулювання житлових відносин положень ЖК Української PCP, не відповідає реаліям сьогодення та змісту нинішніх суспільних відносин, про що також наголошено ВС у справі № 182/7347/18. Крім того, судом першої інстанції проігноровані доводи про те, що відповідачі вже тривалий час перебувають за кордоном. Клопотання про подання судом запиту до Міграційної служби України, проігнороване. Розгляд даної справи тривав більше 3-х років і відповідачі жодного разу не з`явилися до суду. Всупереч всім наведеним доводам, судом першої інстанції не було здійснено належного аналізу і як результат суд дійшов хибного висновку, відмовивши у задоволенні позову.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, на відомими суду адресами та зв`язком з адвокатом, наявним у справі, яким було повідомлено, що інтересів відповідачів він не представляє, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 14.09.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/8051/74/45284, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії лімітом 180 000,000 доларів США строком з 14.09.2006 року по 14.09.2021 року зі сплатою 14 % річних, а відповідач зобов`язався здійснити повернення кредиту в передбачений договором строк.

В забезпечення умов вказаного кредитного договору, 14.09.2006 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку право набуття права власності на нерухоме майно в майбутньому, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому, 14.06.2010 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки до кредитного договору № 014/8051/74/45284 від 14.09.2006 року, відповідно до якого даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № 0114/8051/74/45284 від 14.09.2006 року, укладеного іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умови якого іпотекодавець зобов`язаний до 14.09.2021 року повернути іпотекодержателю кредит в розмірі 180 000,00 доларів США. На момент укладання договору ОСОБА_1 засвідчив наявність у нього іншого майна, в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_3 ).

Оскільки відповідачем не виконувались належним чином зобов`язання за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2014 року у справі №761/16414/13 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором та відсотками за користування кредитом у сумі 1 436 704,74 грн та пені у сумі 288 270,50 грн.

В ході примусового виконання виконавчого документа, виданого на підставі вказаного вище рішення суду, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чижиком А.П. відповідно до вимог ст.ст. 50, 56, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження» було арештовано та передано на реалізацію до Державного підприємства «Сетам» нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: квартира АДРЕСА_2 .

17.08.2018 року були проведені електронні торги з реалізації квартири, яка є предметом договору іпотеки. Переможцем торгів стало ТОВ «Рек Гамма».

07.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. було посвідчено свідоцтво на підставі якого ТОВ «Рек Гамма» належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , вартістю 1 750 000 грн.

Позивач ТОВ «Рек Гамма», будучи власником квартири АДРЕСА_2 , звернувся з цим позовом з тих підстав, що внаслідок наявності зареєстрованих в даній квартирі відповідачів він позбавлений можливості реалізувати своє право власності, зокрема, право користування та розпорядження своїм майном, тому, з урахуванням положень ч.ч. 2-3 ст.109 ЖК України та ст. 319 ЦК України, просить усунути перешкоди в користуванні майном саме шляхом виселення відповідачів із спірної квартири.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався нормами ст. 7 ЖК України якою передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

Згідно ч.2 ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

За змістом ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

В договорі про внесення змін та доповнень до договору Іпотеки до кредитного договору №014/8051/74/45284 від 14.09.2006, зазначено виключно місце реєстрації іпотекодавця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Будь якої інформації щодо наявності у нього у власності іншого житла, - матеріали справи не містять.

Крім того, згідно наявної в матеріалах справи інформації, інші відповідачі зареєстровані за адресою предмета іпотеки: АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду.

В разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане не за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті 39 та/або частини першої статті 40 Закону України "Про іпотеку", так і частини другої статті 109 ЖК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сторона позивача не довела суду належними, допустимими і достатніми доказами сам факт придбання іпотечного майна іпотекодавцем (спірної квартири) виключно за кредитні кошти, отримані відповідачем ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Тому вважати зазначену спірну квартиру придбаною повністю за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, не можна, відповідно, і виселенню з такої квартири без надання іншого жилого приміщення, відповідачі не підлягають.

Також суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивач не довів і самого факту проживання відповідачів у квартирі та, як наслідок, вчинення йому з боку відповідачів перешкоди у користуванні житлом.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, в межах примусового виконання рішення суду у справі №761/32774/14-ц, були проведені електронні торги з продажу майна боржника ОСОБА_1

TOB «РЕК ГАММА» стало переможцем електронних торгів, що відбулися 17.09.2018 року на яких була реалізована трикімнатна квартира АДРЕСА_4 . Даний факт підтверджується протоколом торгів №357975. Апелянтом була сплачена вся сума продажу майна 1 750 000, 00 грн., як переможцем аукціону.

07 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н., відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» ст.41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чижиком Андрієм Павловичем, вчинено посвідчення правочину щодо набуття права власності.

Власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 113,3 кв. м., житловою площею 57,60 кв. м., що підтверджується свідоцтвом на право власності від 07.05.2019р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є TOB «РЕК ГАММА».

Отже, TOB «РЕК ГАММА» є законним власником нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири АДРЕСА_4 , що встановлено судом.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

TOB «РЕК ГАММА» було виявлено інформацію стосовно зареєстрованих осіб, що проживають у вказаній квартирі АДРЕСА_2 , а саме:

- боржник (Власник) ОСОБА_1 не зареєстрований;

- ОСОБА_2 ( дружина), дата реєстрації 10.05.2007 р.;

- ОСОБА_5 (донька), дата реєстрації 10.05.2007 р.;

- ОСОБА_3 (донька), дата реєстрації 07.04.2011 р.;

- ОСОБА_4 (донька), дата реєстрації 07.04.2011 р.

Внаслідок наявності зареєстрованих в даній квартирі відповідачів, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, зокрема, право користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно п.5.5.2 договору іпотеки, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду, відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України.

10.10.2018 р. на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), що виступає законним представником ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 направлено вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Відповідно до яких, наданого термін в один місяць для добровільного виконання заявлених вимог.

Відповідачі на зв`язок не виходять.

27.07.2922 року ТОВ «РЕК ГАММА» додатково направило вимоги Відповідачам про звільнення вказаної квартири, а саме:

- вимога про усунення порушення від 26.07.2022 року за №1-07/2022;

- вимога про усунення порушення від 26.07.2022 року за №2-07/2022;

- вимога про усунення порушення від 26.07.2022 року за №3-07/2022;

- вимога про усунення порушення від 26.07.2022 року за №4-07/2022;

- вимога про усунення порушення від 26.07.2022 року за №5-07/2022.

Жодна з вимог не отримана, відповідачі не проживають за адресою АДРЕСА_5 .

Статтею 47 Конституції України передбачено і закріплено право кожного на житло, за якою ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дотримання положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є необхідними в демократичному суспільстві.

Водночас, при вирішення спору, судом першої інстанції не надано належної оцінки того факту, що ТОВ «РЕК ГАММА» не є стороною виконавчого провадження, кредитного договору чи договору іпотеки. Апелянт є законним набувачем об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. У такому разі виселення є підставою для надання відповідним особам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Цивільним кодексом України, а саме статтею 391 передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Водночас, норми Житлового кодексу Української PCP обмежують право приватної власності визначені нормами Цивільного кодексу України.

Так, Перша судова палата Касаційного цивільного суду по справі 16 грудня 2020 року у справі № 182/7347/18 дійшла таких висновків:

"З огляду на підстави заявленого позову, застосуванню підлягають положення статей 391, та глави 32 «Право користування чужим майном» ЦК України, оскільки застосування до регулювання житлових відносин положень ЖК Української PCP, прийнятого 30 червня 1983 року не відповідає реаліям сьогодення та змісту нинішніх суспільних відносин. Натомість ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше, а тому темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України (правовий висновок, викладений Верховнім Судом у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20). Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. "

Крім того, судом першої інстанції проігноровані доводи позивача про те, що відповідачі перебувають закордоном, розгляд даної справи тривав більше 3-х років і відповідачі жодного разу не з`явилися до суду.

Не враховано судом першої інстанції і те, що 14.06.2010 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки до кредитного договору № 014/8051/74/45284 від 14.09.2006 року, відповідно до якого даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № 0114/8051/74/45284 від 14.09.2006 року, укладеного іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умови якого іпотекодавець зобов`язаний до 14.09.2021 року повернути іпотекодержателю кредит в розмірі 180 000,00 доларів США. На момент укладання договору ОСОБА_1 засвідчив наявність у нього іншого майна, в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_3 ).

Всупереч обставинам справи, судом першої інстанції не було здійснено належного аналізу обставин справи, а отже, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, відмовивши у задоволенні позову.

Апеляційним судом зроблено висновок про обґрунтованість позовних вимог, з урахуванням висновків, викладених у постанові.

Таким чином, позов підлягає задоволенню шляхом усунення перешкод в користуванні майном ТОВ «РЕК ГАММА» шляхом виселення ОСОБА_2 і неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Рек Гамма» - Сандуляк Світлани Анатоліївни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва 07 лютого 2023 року - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва 07 лютого 2023 року - скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Рек Гамма» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Сетам», акціонерне товариство «Райффайзен Банк», приватний виконавець виконавчого округу Чижик Андрій Павлович, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом примусового виселення із житлового приміщення, - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні майном ТОВ «РЕК ГАММА» (код ЄДРПОУ, квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 і неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» ), суму судових витрат у розмірі 1 921, 00 грн. в рівних частинах з кожного.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: