ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/7858/20 Номер провадження 22-ц/814/1690/23Головуючий у 1-й інстанції Шевченко С. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 24 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в наслідок залиття квартири

ВСТАНОВИВ:

Позивачка подала в суд позов, в кінцевій редакції якого просила стягнути з ОСОБА_1 14 576 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири; 6006 грн витрат на оплату товарознавчої експертизи, 750 грн витрат на оплату виготовлення нового технічного паспорта на квартиру, 1500 грн витрат на оплату дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, 20000 грн на відшкодування моральної шкоди та 840 грн 80 коп. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

В обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що вона з 2009 року є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . 17 жовтня 2017 відбулося залиття належної їй квартири через незакритий кран на радіаторі системи централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище. Висновком товарознавчого будівельно-технічного дослідження було встановлено, що розмір матеріальної шкоди в результаті залиття квартири становить 14576 грн. Витрати на оплату дослідження склали 6006 грн. Крім того, позивач посилалась на те, що в результаті залиття квартири були пошкоджені технічний паспорт та свідоцтво про право власності на квартиру, в результаті чого вона була змушена нести витрати на виготовлення їх дублікатів. Також, позивач посилалася на те, що в результаті залиття їй було завдано моральну шкоду, яка була обумовлена порушенням звичайного укладу життя.

Відповідач подала до суду відзив, в якому просила відмовити у позові, в обґрунтування чого посилалась на безпідставність вимог та відсутність належних доказів на підтвердження наявності тих обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 24 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 576 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири; 3000 грн на відшкодування моральної шкоди та 840 грн 80 коп. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням його апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення районного суду є незаконним та необґрунтованим, таким , що винесено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин ,що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не погоджується із висновками суду , оскільки висновок про те , що залиття квартири АДРЕСА_3 відбулось внаслідок відкритого крану «Маєвського» на радіаторі в кВ. АДРЕСА_2 не підтверджено жодними доказами , оскільки до кВ. АДРЕСА_2 17.10.2017 та 19.10.2017 року члени комісії не заходили. Відповідачу стало відомо про те що відбулося залиття , коли до суду було подано позовну заяву. Відповідач наголошує, що обставини висловлені в позові не визнає.

Апелянт вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження матеріальних збитків спричинених внаслідок залиття квартири з вини відповідача.

Також скаржник зазначає, що Акт від 19 жовтня 2017 року не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій , затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76.

Встановлена Законом презумпція вини заподіювача шкоди не звільняє позивача у такій категорії справ доводити обґрунтованість своїх вимог . З метою підтвердження заперечень проти позову відповідачем для встановлення усіх обставин справи заявлялося клопотання про витребування доказів , проте судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 24 травня 2021 року , в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення , яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 2009 року.

17 жовтня 2017 року відбулося залиття вказаної вище квартири через незакритий кран на радіаторі системи централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище квартири АДРЕСА_3 . Дана обставина підтверджується копією Акту від 19 жовтня 2017 року, який складений комісією у складі працівників КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ».

Факт належності квартири АДРЕСА_4 відповідачкою ОСОБА_1 не заперечувався.

Апелянт в обґрунтування скарги посилається на те, що відповідачу стало відомо про залиття лише коли позивач звернувся до суду. З жодними зверненнями чи повідомленнями про вказані обставини до відповідача співвласники квартири , яка постраждала від залиття не звертались.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не передбачає обов`язкового досудового врегулювання спору даної категорії, а відтак та обставина , що відповідач дізнався про наявність претензій і вимоги про сплату заподіяної матеріальної шкоди у зв`язку із розглядом справи судом , не є порушенням законодавства.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, скаржник посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження матеріальних збитків спричинених внаслідок залиття квартири з вини відповідача.

Апеляційний суд не може погодитися із таким твердженням , адже в матеріалах справи наявний висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 15699 від 20 серпня 2018 року яким встановлено, що розмір матеріальної шкоди в результаті залиття квартири, співвласницею якої є ОСОБА_2 , становить 14576 грн.

Вказаний висновок сторонами не оскаржувався , клопотань про проведення експертного будівельно-технічного дослідження не заявлялось, а отже у суду відсутні підстави вважати висновок № 15699 від 20 серпня 2018 року неналежним доказом.

За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Під час розгляду справи районним судом, відповідачем не було надано доказів, що свідчили б про відсутність її вини у залитті кВ. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зазначає , що позивачем не надано доказів , що склад комісії якою було складено 19 жовтня 2017 року Акт відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій , затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76.

Та районним судом вірно зазначено , що у справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача та розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.

Відтак невідповідність доказів та відсутність вини відповідача має доводити безпосередньо відповідач.

Щодо невідповідності Акту наявного у матеріалах справи Правилам, колегія суддів зауважує, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Виходячи з викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції, що вищевказаний акт від 19.10.2017 року відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт є належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Разом з тим, сам по собі акт є лише одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані, акт є первинним документом, який засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах.

Факт наявності шкоди майну позивача підтверджується належними та допустимими доказами , завдання шкоди майну позивача відбулось внаслідок неправомірних дій відповідача. Тож, колегія суддів вважає, що аргументи апелянта , щодо відсутності доказів коли у будинку відбувся запуск тепла та відсутності доказів причинно-наслідкового зв`язку в її діях та події залиття квартири , не спростовують доказів що містяться у матеріалах справи , позивачем доведено та обґрунтовано розмір спричиненої майнової шкоди.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

У свою чергу відповідачем не зважаючи на посилання про відсутність доказів запуску тепла на день залиття квартири позивача , клопотання про проведення відповідних судових експертиз та витребування відповідних доказів , що підтверджували або спростовували факт запуску тепла станом на 17.10.2017 не заявлялось та не надавалось інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди.

Більше того, відповідачем не надано доказів, що свідчать про відсутність її вини у завданні такої шкоди, як і не спростовано розмір такої шкоди. Тож суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що вказані обставини є підставою для покладення на відповідача, власника квартири з якої відбулося залиття, обов`язку з відшкодування шкоди, оскільки власність зобов`язує (статті 319 ЦК України).

Відтак, колегія суддів вважає обгрунтованим твердження суду першої інстанції про доведеність обставин , що свідчать про наявність вини ОСОБА_1 , а отже остання на підставі статей 22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, спричинену залиттям, оскільки не довела, що шкода завдана не з її вини.

Також ОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказувала , що не згодна із стягненням моральної шкоди, адже вона заперечує свою провину у залитті.

У відповідності із частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом першої інстанції з урахуванням доказів по справі здійснено вірний висновок, що позивачеві, квартиру якого залило водою, були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, змусило звертатись до фахівців, які встановлювали причини залиття та розмір матеріального збитку, та врешті решт звертатися до суду, тобто були спричинені певні незручності. У зв`язку із чим враховуючи вимушеність змін у житті позивача, тривале знаходження в стані стресу, зниження якості проживання, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, районний суд правильно визначив, що в рахунок відшкодування моральної шкоди достатнім і необхідним буде стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неповного з`ясування обставин та необгрунтованості рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 24 травня 2021року , та приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ІІПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 24 травня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов