Справа № 464/5240/22
пр.№ 2/464/50/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2023 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судового засідання Гузюк Н.І.,

з участю:

представника позивача Когут Л.І.,

представника відповідача Жук Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСРОУ КАПІТАЛ»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач 04.11.2022 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 684 294 грн. 90 коп., яка складається з інфляційних втрат за три роки: 604837 грн.71 коп. - по заборгованості по кредитному Договору №ML-600/200/2007 від 01.11.2007, 9072 грн. 57 коп. - по заборгованості по сплаті судового збору; 3 % річних за три роки: 69 344 грн. 45 коп. - по заборгованості по кредитному Договору №ML-600/200/2007 від 01.11.2007; 1040 грн. 17 коп. - по заборгованості по сплаті судового збору.

Обґрунтовує позов тим, що між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 01 листопада 2007 року укладено кредитний договір №ML-600/200/2007, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит, а ОСОБА_1 , як позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, які визначені у цьому Договорі. Невиконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору та непогашення ним боргових зобов`язань зумовило звернення ПАТ «ОТП Банк» до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.02.2017 у справі №464/8390/16-ц позов Публічного Акціонерного Товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № ML-600/200/2007: по тілу кредиту - 669833,23 грн., по нарахованим та не сплаченим відсоткам 100 660,67 грн., а всього у розмірі 770493,90 грн., вирішено питання судових витрат.

06 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав і обов`язків АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ТзОВ «ЕСКРОУ КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги. Оскільки рішення суду є обов`язковим, а відповідач порушив грошове зобов`язання, кошти за рішенням суду не сплачує, тому вважає, що у позивача виникло право нарахувати штрафні санкції відповідно до ст.625 ЦК України.З покликанням на правові висновки Верховного Суду просить стягнути з відповідача як боржника інфляційні і 3% річних в розмірі 684 294 грн. 90 коп., яка складається: з інфляційних втрат за три роки: 604837 грн.71 коп. - по заборгованості по кредитному Договору №ML-600/200/2007 від 01.11.2007, 9072 грн. 57 коп. - по заборгованості по сплаті судового збору; 3 % річних за три роки: 69 344 грн. 45 коп. - по заборгованості по кредитному Договору №ML-600/200/2007 від 01.11.2007; 1040 грн. 17 коп. - по заборгованості по сплаті судового збору.

Ухвалою від 21.11.2022 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Жук Р.С., який діє на підставі ордеру серії ВС № 1178841, 26.01.2023 надійшов до суду відзив на позовну заяву. Вважає вимоги позивача безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що у зв`язку із різким зростанням курсу долара США у відповідача дійсно утворилась заборгованість. Однак, позивачем не вказано той факт, що в межах виконавчого провадження відбувається стягнення з відповідача на користь позивача, а саме із заробітної плати відповідача стягується 20 % від доходу та накладено арешт на все майно боржника. Вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем є суттєво меншою, ніж зазначено позовній заяві, а розрахунки інфляційних витрат та 3 % річних виконані невірно. Крім цього, невірно зазначено періоди, за які позивач вважає, що слід стягувати заборгованість.

08.02.2023 від представника позивача - адвоката Когут Л.І., яка діє на підставі ордеру серії ВС № 1175603, надійшла через канцелярію суду відповідь на відзив, в якому відхиляє наведені представником позивача у відзиві заперечення та просить суд врахувати наведені у відповіді на відзив пояснення та аргументи при прийнятті рішення по справі.

15.02.2023 від представника позивача - адвоката Когут Л.І. надійшла заява в порядку ст.49 ЦПК України про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 441 610 грн. 47 коп., яка складає: інфляційні втрати за період з листопада 2019 року по січень 2023 року в розмірі 364 566,44 грн., 3 % річних на суму невиконаного грошового зобов`язання (782051,31грн.) за період з 02.11.2019 по 13.02.2023 в розмірі 77 044,03 грн. Надала відповідні розрахунки.

Ухвалою від 17.03.2023 підготовче провадження закрите, призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Когут Л.І. у вступному слові підтримала зменшені позовні вимоги, просить задовольнити їх в повному обсязі. Вказала, що позивач отримав право вимоги на стадії існування невиконаного судового рішення, тому на всі стягнуті кошти позивачем підставно проведені обрахунки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період три роки, що передують зверненню до суду. Заперечує обмеження обрахунку періодом 24.02.2022, оскільки позивач не є кредитором відповідача, а предметом позову є стягнення інфляційних сум та 3% річних з суми стягнутої рішенням суду, яке не виконане боржником.

Представник відповідача - адвокат Жук Р.С. у судовому засіданні у вступному слові позовні вимоги заперечив, вважає, що базою для нарахування індексу інфляції та 3% річних має бути заборгованість за тілом кредиту, а не розмір коштів, визначених для примусового стягнення у рішенні суду. Крім того, зазначив, що у період з 24.02.2022 інфляційні і 3% річних не нараховуються. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 01 листопада 2007 року укладено кредитний договір, у зв`язку з неналежним невиконання умов якого рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.02.2017 у справі №464/8390/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто в користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № ML-600/200/2007: по тілу кредиту - 669 833,23 грн., по нарахованим та не сплаченим відсоткам 100 660,67 грн., а всього у розмірі 770 493,90 грн. та судові витрати в розмірі 11557,41 грн. Рішення не оскаржувалось, вступило в законну силу, звернуто до виконання (а.с.26).

З`ясовано, що 06 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», та ТзОВ «ЕСКРОУ КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги, тим самим позивач набув право вимоги до відповідача (а.с.7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі №127/15672/16-ц вказано, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтю 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Отже, в даному випадку наявний спір, пов`язаний з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають з кредитного договору, тому позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків із застосуванням ч.2 ст.625 ЦК України.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 14.01.2020 наголошує, що положення статей 3, 509, 625 ЦК України передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних тільки на суму основного боргу. Тому позиція представника позивача про нарахування інфляційних втрат виходячи з суми 782 051,31 грн., яка охоплює тіло кредиту, відсотки, судовий збір, а в подальшому з врахуванням сум часткового погашення боргу, є помилковою.

На переконання суду, ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, а не на невиконання судового рішення. Оскільки борг по тілу кредиту згідно рішення суду становив 669 833,23 грн. і такий відповідачем не повернутий, тому інфляційні втрати і 3% річних слід обраховувати лише на суму основного боргу (669833,23 грн.)

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року внесено зміни та доповнення в «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 p., № 40-44, ст. 356), доповнено пунктом 18, зі змісту якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавием (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 того Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавия (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Постановою КМУ від 05 березня 2022 р. № 206 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, суд приходить до переконання, що представником позивача безпідставно охоплено періоди нарахування інфляційних витрат та 3 % річних у період дії в Україні воєнного стану після 24 лютого 2022 року.

Таким чином, оскільки відповідач на момент пред`явлення позову не виконав свої грошові зобов`язання, у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму інфляції, а також 3% річних з простроченої суми. При цьому, інфляційні витрати та 3% річних не є видом відповідальності, нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд позов задовольняє частково, бере до уваги наданий представником відповідача контррозрахунок, який відповідає дійсним обставинам справи, є об`єктивним, а саме обрахунок інфляційних втрат і 3% річних проведений на суму основного боргу по тілу кредита в розмірі 669833,23 грн. і лише за період з 01.11.2019 по 24.02.2022, виключаючи період з 25.02.2022 по 13.02.2023.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 172 252,40 грн., що складається з інфляційних витрат у розмірі 125676,05 грн. за період 01.11.2019 по 24.02.2022, 3 % річних в розмірі 46576,35 грн. за період з 01.11.2019 по 24.02.2022. В решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст.141, 142 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги частково (39%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 4003,12 грн.

На підставі ст.ст.525, 526, 536, 599, 612, 625 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСРОУ КАПІТАЛ» інфляційні витрати за період з 01.11.2019 по 24.02.2022в розмірі 125676 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 05 коп.; 3 % річних за період з 01.11.2019 по 24.02.2022в розмірі 46576 (сорок шість тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 35 коп., а всього 172 252 (сто сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСРОУ КАПІТАЛ»судові витрати в розмірі 4003,12 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСРОУ КАПІТАЛ», місце знаходження: м.Київ, вул.Василя Кучера, 3 офіс 16, ІПН .

Відповідач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя О.Ю.Горбань