Справа № 127/1427/22
Провадження № 22-ц/801/878/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання: Обертун Н. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського Вінницької області від 06 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бойка В. М., в залі суду в м. Вінниці, повний текст судового рішення складено 08 грудня 2022 року,

в цивільній справі № 127/1427/22 за позовом Акціонерного товариства «Правекс-банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

У січні 2022 року Акціонерне товариство «Правекс-Банк» (далі АТ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що між банком та відповідачем 17.12.2019 було укладено кредитний договір № 053RPUA193510001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в валюті на суму 750 000,00 грн. у розмірі на умовах, визначених цим Договором, а позичальник зобов`язувалася прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідач допустила порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та пені за користування кредитом, а тому, згідно з розрахунком заборгованості, станом на 09.11.2021 за позичальником обліковується заборгованість в сумі 659 585,16, з яких: 590 225,54 грн сума заборгованості за кредитом, 69 359,62 грн сума заборгованості за відсотками.

Банк просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Правекс Банк» заборгованість у загальній сумі 659 585,16 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Вінницького міського Вінницької області від 06 грудня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Правекс-Банк» заборгованість - 659 585 (шістсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 16 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Правекс-Банк» у відшкодування витрат із сплати судового збору у розмірі 9 893 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто три) гривні 78 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надані АТ «Правекс-Банк» по справі докази у своїй сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 користувалася кредитним коштами, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем, а тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 659 585,16 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського Вінницької області від 06 грудня 2022 року у вказаній цивільній справі відмовлено.

У березні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що повністю не погоджується із обґрунтованістю ухваленого заочного рішення та вважає висновки суду передчасними, у зв`язку із чим, в порядку визначеному 284, 285 ЦПК України звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою від 30.12.2022 про перегляд оскаржуваного рішення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено в умовах неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, які суд визнав доведеними, а також внаслідок невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та увалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку із недоведеністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом позовних вимог, оскільки такий розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає застосовним нормам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з згідно п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Наведене свідчить, що розрахунок заборгованості не є належним документом для обліку та відображення банківських операцій позивача.

Звертає увагу, що розрахунок заборгованості не містить навіть дати складання, підписаний невстановленими особами з невизначеними обсягами повноважень та відношення до обліку заборгованості. Жодні суми заборгованості наведені у розрахунку заборгованості не відповідають Додатку №1, який є графіком платежів. Взагалі є невідомим на чому такий розрахунок заборгованості ґрунтується та чим підтверджується. Крім того, розрахунок заборгованості навіть судячи з його змісту складений станом на 09.11.2021, і містить якісь розрахунки виключно по цю дату. В той час як позовна заява позивача датована 12.01.2022, що свідчить про те, що позовні вимоги не враховують платежів, які здійснювались нею протягом двох місяців, викривляючи таким чином реальний обсяг її зобов`язань. Як вже зазначалося інших доказів розміру зобов`язань відповідача позивачем до суду не надано.

В свою чергу, відповідач має документи (платіжні квитанції), які підтверджують сплату нею кредитних зобов`язань в іншому розмірі ніж наведені у розрахунку заборгованості, та які будуть надані нею після повернення із тривалого відрядження, під час розгляду справи у загальному порядку, оскільки всі документи пов`язані із укладенням та виконанням кредитного договору знаходяться за місцем її реєстрації.

Зауважує, що оскаржуване рішення ухвалено в умовах її необізнаності із розглядом справи Вінницьким міським судом Вінницької області, відсутності її у країні та повністю ігноруючи її право на судовий захист.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Бурдюг Т. В. просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2023 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Бовгиря О. П. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , якій роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, не відповіла на запрошення про приєднання до відеоконференції, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Відповідно до положень статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Бовгирі О. П., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним критеріям.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 грудня 2019 року між АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 053RPUA193510001, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 750 000,00 грн., строком до 16.12.2024 року (а.с.7-18).

Відповідно до п.3.1. Особливої частини кредитного договору датою щомісячних платежів за кредитним договором в т.ч. сплати процентів є 17 число.

Згідно з п.4 Особливої частини кредитного договору встановлена фіксована процентна ставка: з 17.12.2019 року до 31.01.2020 року в розмірі 0,01%, у період з 01.02.2020 року по 16.12.2024 року - 20,99%.

Відповідно до п.5 Особливої частини кредитного договору видача кредиту та повернення кредиту (у тому числі основної суми боргу, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій та інших платежів) здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у Банку № НОМЕР_1 .

Згідно з п.2.1 Загальної частини кредитного договору, видача коштів за даним договором здійснюється після ознайомлення позичальника під особистий підпис з паспортом кредиту та при дотриманні позичальником наступних умов: позичальник має в повному обсязі дієздатність, необхідну для укладення і виконання даного договору; позичальник надав банку в необхідному йому обсязі повну інформацію про своє фінансове становище, а також про наявні на дату укладання даного договору зобов`язання стосовно третіх осіб; позичальник сплатив банку комісію за надання кредиту.

Пункт 4.2. Загальної частини кредитного договору визначає, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця в строки, вказані в п.3.1. Особливої частини договору, шляхом внесення грошових коштів, вказаних в колонці Погашення основної суми кредиту графіку платежів за договором, що вказаний в таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток № 1 до даного договору), а також в дату повернення кредиту, зазначену в п.3 Особливої частини договору, на поточний рахунок позичальника, зазначений в п.5 Особливої частини договору, та доручає Банку здійснювати договірне списання відповідної суми грошових коштів, вказаних в колонці «Погашення основної суми кредиту» Графіку платежів за договором, що вказаний в Таблиці загальної вартості кредиту, з зазначеного поточного рахунку позичальника в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 4.3. Загальної частини кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в строки, вказані в п.3.1 особливої частини договору, за час фактичного користування грошовими коштами протягом процентного періоду, зазначеного в п.4.1 Особливої частини договору, а також на дату повернення кредиту, зазначену в п.3 Особливої частини договору, шляхом внесення суми грошових коштів на поточний рахунок позичальника, зазначений в п.5 Особливої частини договору, та списання Банком відповідної суми грошових коштів з зазначеного поточного рахунку позичальника в рахунок погашення процентів за користування кредитом.

Відповідно до п.9.1 Загальної частини кредитного договору, Банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих Банку збитків у разі настання будь-якої з подій, визначених у цьому пункті договору, які сторони домовилися вважати суттєвим порушенням умов цього договору.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ «Правекс-Банк» надано додаток № 1 до кредитного договору № 053RPUA193510001 від 17.12.2019, що містить детальний опис загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної річної процентної ставки за кредитом, в тому числі графік платежів за кредитом, основні умови кредитування, порядок повернення кредиту (а.с.19).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 053RPUA193510001 від 17.12.2019 року встановлено, що загальна заборгованість станом на 09.11.2021 року становить 659 585,16 грн., з яких: 590 225,54 грн. сума заборгованості за кредитом, 69 359,62 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.40-41).

Отже місцевим судом встановлено, що відповідач власноручним підписом підтвердила повне ознайомлення з інформацією про отримані кредитні послуги, які містять основні умови кредитування; інформацію щодо процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту; порядок повернення кредиту; розмір відсотків тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог АТ «Правекс-Банк», суд виходив з того, що позивач обґрунтував розмір заборгованості за кредитним договором, доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахованих платежів, термінів оплати за вищевказаним договором відповідачем не надано, як і не надано доказів виконання зобов`язань за кредитним договором належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що при вирішенні спору судом не було допущено порушень норм процесуального права, а також неповного встановлення обставин справи.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, банк або інша фінансова установа, яка заявляє вимоги про стягнення заборгованості, зобов`язані надати докази на підтвердження умов договору, виконання ними зобов`язань по наданню кредиту та зазначити яка заборгованість існує у позичальника. У разі, якщо заперечення проти позову зводяться до спростування розміру заборгованості, саме відповідач на підтвердження своїх доводів зобов`язаний зазначити в чому полягає невідповідність розміру заборгованості та надати суду докази на підтвердження виконання ним зобов`язань по договору та погашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог АТ «Правекс-Банк» надало копію кредитного договору з додатками, копію рішення про кредитування; копію Анкети-Заяви клієнта фізичної особи; копію таблиць обчислення орієнтованої вартості споживчого кредиту; копію заяви на перерахування коштів ОСОБА_1 ; копію Чек-листа Авторизації надання кредитних коштів позичальнику фізичній особі, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому відображено розмір та порядок утворення заборгованості.

Отже судом встановлено, що АТ «Правекс-Банк» виконало свої зобов`язання по наданню ОСОБА_1 кредиту.

Проте відповідач ОСОБА_1 не надала суду документи (платіжні квитанції), які підтверджують сплату нею кредитних зобов`язань в іншому розмірі ніж наведені у розрахунку заборгованості, про що вона зазначила в апеляційній скарзі та, відповідно, з урахування таких доказів не надала свого власного розрахунку заборгованості, на противагу розрахунку заборгованості долученого позивачем до позовної заяви.

Із долученої до апеляційної скарги відповідачем копії наказу від 08.12.2022, виданого генеральним директором ТОВ «БЕРІ КОМЕРЦ» про відрядження №02/к вбачається, що ОСОБА_1 відряджено до м. Краків Республіки Польща, починаючи із 10.12.2022 по 10.05.2023.

Отже судове засідання, за результатами якого ухвалено оскаржуване судове рішення, відбулось 06.12.2022, тобто за 4 дні до запланованого відповідачем відрядження, що не позбавляло її можливості з`явитися в судове засідання 06.12.2022 та скористатися усіма своїми процесуальними правами, в тому числі правом на подання відзиву, надання суду доказів.

Дослідивши докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом були досліджені і оцінені всі надані докази у справі, враховані норми ЦПК щодо доказування, на підставі яких суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань по поверненню кредиту, сплати процентів та пені за порушення строків повернення кредиту, не надала власного розрахунку заборгованості.

При цьому відповідач у апеляційній скарзі визнає факт отримання нею кредитних коштів та факт неповернення кредиту позивачу.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову АТ «Правекс-Банк», пославшись на обґрунтованість розміру заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського Вінницької області від 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 19 травня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

М. В. Матківська