Справа № 484/698/23
Провадження № 2/484/378/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Сіраченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Шалару Олексій Ілліч, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Бєлоущенко А.Ж., про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

у відсутність сторін, третьої особи та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_4 , яка була рідною сестрою її матері ОСОБА_5 , яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_6 . Спадщину після його смерті прийняла його дружина тітка позивачки ОСОБА_4 , але за життя своє право на спадщину належним чином не оформила. Спадкове майно після смерті ОСОБА_4 складається з: житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,17 га для ведення підсобного господарства за цією ж адресою; земельної ділянки площею 4,8464 га кадастровий номер :01:000:0218 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

25.03.2022 року відповідач ОСОБА_2 , який є племінником ОСОБА_6 , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки вважав, що має право на її спадщину, так як вона була у шлюбі з його дядьком, а інші спадкоємці відсутні. За такою заявою була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 . При цьому вони з ОСОБА_2 домовились, що оформлять спадщину на когось одного, тому що вони мають дружні відносини. Однак, ОСОБА_2 було відмовлено у спадкуванні, тому що він племінник чоловіка померлої, а не самої померлої ОСОБА_4 . За таких обставин позивачка вирішила спадкувати після смерті своєї тітки і звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак нотаріус ОСОБА_7 відмовлялася її приймати, внаслідок чого вона пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини і нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про спадщину. В подальшому 24.02.2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України і Указом Президента України оголошено про військовий стан, який триває досі. Такі обставини перешкоджали їй вчасно подати заяву про прийняття спадщини, тому вона просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті рідної тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк один місяць з часу набрання рішенням законної сили /а.с.2-3/.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.03.2023 року, надіслано відповідачу копію позовної заяви разом з доданими до неї документами та роз`яснено право надати відзив і всі наявні у нього докази у певний строк, порядок їх вручення позивачу, встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив, а також для подання відповідачем заперечень проти відповіді на відзив. Також роз`яснено сторонам порядок доказування /а.с.1/.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року зобов`язано Другу первомайську державну нотаріальну контору Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду копії спадкових справ після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.32/.

Витребувано від Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району інформацію про місце проживання ОСОБА_9 , та про останнє місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також про осіб, які проживали з ними на момент смерті, з метою встановлення кола осіб, що мають бути залучені до участі у справі /а.с.34/.

З цією ж метою витребувано від Другої первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію про спадкоємців після смерті ОСОБА_10 /а.с.35/.

03.03.2023 року від Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району надійшли відповіді на запит суду /а.с.36,37,38/.

10.02.2023 року надійшла відповідь Другої первомайської державної нотаріальної контори /а.с.40-43/, а також копії спадкових справ після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 /а.с.44-136/.

13.03.2023 року від адвоката Бєлоущенка А.Ж. надійшла заява про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , мотивована тим, що вона є спадкоємцем майна, на яке претендує ОСОБА_1 і отримала його у спадщину після смерті чоловіка сина ОСОБА_4 /а.с.141/.

Ухвалою суду від 13.03.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку з чим відкладено підготовче засідання на 13.04.2023 року, надіслано третій особі копію позовної заяви з додатками; роз`яснено право подати письмові пояснення /а.с.145/.

13.04.2023 року надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_3 (відзив), подані представником адвокатом Бєлоущенком А.Ж., в яких він проти позову заперечує, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а спадкоємці спадкують почергово. Також вважає, що твердження позивачки, наведені у позові, не ґрунтуються на законі і не підтверджені жодними доказами; об`єктивних перешкод для прийняття спадщини позивачкою не існувало /а.с.160-163/.

26.04.2023 року представником позивачки адвокатом Шалару О.І. подано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що ОСОБА_3 не є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 , а крім того відповідно до ст. 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців. Тобто фактично позивачка не пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, тому що додаткові три місяці після закінчення десяти місяців з моменту відкриття спадщини сплинули 04.01.2023 року, а вона звернулася із заявою про прийняття спадщини у жовтні 2022 року /а.с.173-174/.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду на 13.06.2023 року.

Сторони, третя особа та їх представники в судове засідання не явилися.

Представник позивачки адвокат Шалару О.І. надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність його та позивачки ОСОБА_1 і задовольнити позов /а.с.179/.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Просив розглянути справу без його участі /а.с.140/.

Представник третьої особи адвокат Бєлоущенко А.Ж. надав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність його та ОСОБА_3 і відмовити в задоволенні позову.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Вирішуючи справу на основі наданих сторонами та отриманих на запит суду письмових доказів, врахувавши позиції сторін і третьої особи, викладені в адресованих суду письмових заявах по суті спору, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кумари Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08.12.2021 року Первомайським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 332 /а.с.6/.

ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією посвідки про народження № НОМЕР_3 , виданої Кумарянською сільрадою, актовий запис № 51 від 26.07.1939 року /а.с.9/. Її батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

19.07.1958 року ОСОБА_15 одружилася з ОСОБА_6 і змінила прізвище на ОСОБА_16 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого Богачевським ЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис № 19 /а.с.8/.

Також батьками ОСОБА_17 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що підтверджується копією поновленого свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 23.01.1962 року міським ЗАГС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 8 від 23.01.1962 року /а.с.8/.

10.02.1962 року ОСОБА_17 одружилася з ОСОБА_20 , про що видане свідоцтво про одруження НОМЕР_6 від 10.02.1962 року Кумарівською сільською радою Первомайського району, актовий запис №4 /а.с.7/, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_21 .

В подальшому ОСОБА_22 04.07.1970 року уклала шлюб з ОСОБА_23 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_24 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , виданого 04.07.1970 року Чаусівським сільЗАГС Первомайського району Миколаївської області /а.с.7/.

За таких обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_25 є рідними сестрами.

ОСОБА_25 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чаусове Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Чаусівською сільрадою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 9 /а.с.6/.

ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_8 народила доньку ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження НОМЕР_9 , виданого 23.02.1962 року Кумарівською сільрадою Первомайського району, актовий запис № 7 /а.с.10/.

Тобто позивачка ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Оскільки рідна сестра ОСОБА_4 ОСОБА_25 померла раніше своєї сестри, за правом пердставлення її право на спадкування перейшло до її доньки позивачки ОСОБА_1 , тобто позивачка є спадкоємицею другої черги після смерті ОСОБА_4 і може отримати право на спадкування в разі відсутності спадкоємців першої черги за законом при відсутності заповіту або в разі зміни черговості одержання права на спадкування в порядку, визначеному ст. 1259 ЦК України.

Суду не надано нотаріально посвідченого договору заінтересованих спадкоємців, укладеного після відкриття спадщини, або рішення суду про надання позивачці права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування (першої черги).

Враховуючи наведене, для правильного вирішення справи серед іншого необхідно встановити, чи наявні спадкоємці за заповітом або спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки лише в разі відсутності таких спадкоємців або відмови їх від спадщини чи неприйняття ними спадщини позивачка ОСОБА_1 може отримати право на спадкування і лише в цьому випадку наявний предмет спору щодо додаткового строку на прийняття спадщини. Лише за наявності права позивачки на спадкування в даному випадку суд може перейти до вирішення питання щодо строку прийняття нею спадщини, його пропуску та поважності причин пропуску такого строку.

З наданої суду спадкової справи№ 89/2022, заведеної Другою первомайською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 /а.с.110-136/ вбачається, що 25.03.2022 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 , в якій він зазначив, що ОСОБА_4 його тітка; крім нього є спадкоємець ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Заяву про видачу свідоцтва про спадщину ОСОБА_2 не подавав, відповідно, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено не було.

У спадковій справі також наявний заповіт, складений 06.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 все майно, належне їй за законом на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповіла доньці ОСОБА_10 /а.с.113/. Згідно довідки Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 . На день її смерті разом з нею ніхто не був зареєстрований і не проживав /а.с.117, 38/.

За таких обставин ОСОБА_27 є єдиною спадкоємицею за заповітом всього майна ОСОБА_4 . При цьому відсутні особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. У спадковій справі відсутня заява спадкоємиці за заповітом ОСОБА_10 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , вона на момент смерті не проживала разом з нею, тобто не прийняла спадщину, а із заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона померла після смерті спадкодавиці, але протягом строку прийняття спадщини, тобто не могла реалізувати своє право на спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менше як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За таких обставин відповідно до ст. 1276 ЦК України право ОСОБА_10 на спадкування перейшло до її спадкоємців (дітей та чоловіка), однак про наявність таких суду невідомо, а відповідно до інформації, отриманої від Другої первомайської державної нотконтори, спадкова справа після її смерті не заводилася /а.с.40,42/.

З наданої спадкової справи також вбачається, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 24.10.2022 року звернулася ОСОБА_1 , в якій вона зазначила, що є племінницею спадкодавиці. При цьому не зазначила про наявність інших спадкоємців, крім ОСОБА_10 , про яку нотаріусу і так було відомо через наявність заповіту /а.с.124/. Із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 не зверталася.

04.11.2022 року нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , мотивовану тим, що вона пропустила строк прийняття спадщини /а.с.133/.

Крім того, в зазначеній спадковій справі також наявна постанова нотаріуса № 1.007/02.31 від 01.12.2022 року про відмову ОСОБА_28 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок із земельними ділянками для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 у спадковій справі ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.132/. З такої постанови вбачається, що ОСОБА_8 був сином ОСОБА_6 чоловіка ОСОБА_4 . Також наявний ще один син ОСОБА_9 , який згідно наведеної вище довідки Кам`яномостівської сільської ради проживав разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Для перевірки зазначеної інформації щодо кола спадкоємців судом витребувано у нотаріуса спадкові справи, заведені після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і встановлено, що чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.81/; син ОСОБА_8 /а.с.84/ помер ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.55/, син ОСОБА_9 /а.с.107/ помер ІНФОРМАЦІЯ_10 /а.с.36/.

Саме такі особи є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 , однак всі вони померли раніше ОСОБА_4 , а тому відповідно до ст. 1266 ЦК України їх право на спадкування мало перейти до їхніх дітей. Щодо дітей ОСОБА_9 інформація відсутня. Він, очевидно, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_9 , однак після його смерті за відсутності дітей і дружини право на спадкування отримала його мати ОСОБА_4 , яка в свою чергу після смерті чоловіка ОСОБА_6 відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина ОСОБА_8 /а.с.88/, а той прийняв спадщину після смерті батька.

Таким чином, спадкоємцями майна ОСОБА_6 стали його сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а після смерті ОСОБА_29 його мати ОСОБА_4 .

При цьому наявний спадкоємець ОСОБА_8 його син ОСОБА_30 , який відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_3 /а.с.45/.

За таких обставин відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України ОСОБА_30 мав замінити спадкоємця після смерті ОСОБА_4 свого батька ОСОБА_8 . Однак, оскільки він відмовився від свого права на спадкування на користь ОСОБА_3 , саме вона замінила його у спадкуванні за правом представлення, однак вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , адже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не має жодних встановлених законом підстав для спадкування після смерті ОСОБА_31 , про що зазначено у самій спадковій справі і про що сама позивачка зазначила у позовній заяві, тобто вона точно знала про такі обставини, зазначаючи ОСОБА_2 відповідачем у справі. До позовної заяви додані документи, з яких вбачається, що він є племінником чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.19,21-22/ і не має родинних відносин зі спадкодавицею.

Тобто вирішення даної справи не має для відповідача ОСОБА_2 жодних правових наслідків, не впливає на його права та обов`язки. Відповідно, він є неналежним відповідачем в наданій справі. Позов має бути пред`явлений до спадкоємців ОСОБА_4 , а в разі їх відсутності до органу місцевого самоврядування, який має право на відумерлу спадщину відповідно до ст. 1277 ЦК України.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача ОСОБА_2 , який не може відповідати за цим позовом, тому що не має права на спадщину після смерті ОСОБА_4 , на яку претендує позивачка ОСОБА_1 . За відсутності спадкоємців за законом і за заповітом позов має бути пред`явлений до відповідного органу місцевого самоврядування, який має право на визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1276 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачкою судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації АДРЕСА_4 .

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені 13.06.2023 року.

Повний текст судового рішення виготовлено 14.06.2023 року.

СУДДЯ: