Справа № 591/2879/23
Провадження № 2/591/437/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі судового рішення по справі №591/801/19 на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Інша частина квартири належить її донькам: неповнолітній ОСОБА_3 1/4 частина квартири, та малолітній ОСОБА_4 1/4 частина квартири на підставі договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно.

Згідно довідки про склад сім`ї виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 03 квітня 2023 року № 14.03-08/106449 в зазначеній квартирі зареєстрований, крім інших, відповідач - колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 , зареєстрований з 15 серпня 2012 року.

Однак, відповідач не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили.

Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, та змушена платити надмірні комунальні послуги, які не надаються, але нараховані за відповідачем, чим об`єктивно порушуються права позивача.

Відповідач не проживає у квартирі з червня 2016 року, бо виїхав за кордон. З того часу він не бере участі у житті і вихованні дітей.

09 червня 2022 року суд визнав місце проживання дітей з позивачем про що свідчить судове рішення по справі №591/7309/21. Відповідач сплачував мінімальну суму аліментів і не приймав участь у додаткових витратах на дітей. Тому було прийняте рішення, за яким відповідач передав 1/2 частку квартири, що належала йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, своїм дітям за договором про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. За цим договором позивачка, матір дітей зобов`язується самостійно утримувати дітей до досягнення кожною з них повноліття.

Відповідач не заперечує, щоб його виписали з квартири, але сам цього зробити не може, бо перебуває за кордоном.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 13 червня 2023 року о 13 год. 00 хв.

24 травня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла письмова заява, в якій він визнає позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу в її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його участі, позовні вимоги визнає.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2019 року у справі № 591/801/19, за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.3-4).

Зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, видане 21 травня 2021 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.19).

З копії договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно від 23 березня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиню М.С., реєстровий номер 189, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 передав 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належала йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Таранушичем В.В., 15 грудня 2011 року за реєстровим № 29, дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та припиненням права на аліменти. За цим договором позивачка, матір дітей зобов`язується самостійно утримувати дітей до досягнення ними повноліття (а.с.10-11).

Згідно довідки про склад сім`ї виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 03 квітня 2023 року № 14.03-08/106449 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23).

05 квітня 2023 року складено акт про те, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але за цією адресою не проживає з червня 2016 року. Акт підписано головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт Суми» та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є сусідами сторін у справі (а.с.24).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 понад рік без поважних причин визнано відповідачем.

Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником.

Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі.

Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, останній суду не надав, та позовні вимоги ним визнані.

Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком по АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 142, 206, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 10 квітня 2023 року за квитанцією № 0.0. 293902873.1, код квитанції 9302-1437-1525-3376 в сумі 1073 грн. 60 коп., тобто в розмірі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.П.Сидоренко