РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/3176/21

Провадження № 22-ц/4815/675/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач АТ КБ "ПриватБанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 21 березня 2023 року (ухвалене у складі судді Грипіч Л.А., повний текст рішення складено 27 березня 2023 року) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

12 листопада 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулася до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 11.03.2008 року між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ROTOGI, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредиту розмірі 152000 грн на термін до 11.03.2017, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Згідно додаткової угоди до укладеного договору №ROTOG4 від 11.03.2008, кредитний договір переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 32183,70 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором. Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Вказував, що Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі та надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору, а Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору і тим самим порушив умови кредитного договору а також ст.509, 526, 1054 ЦК України.

У зв`язку із порушеннями Відповідачем зобов`язань за кредитним договором останній за період з 20.10.2018 по 20.10.2021 має заборгованість - 2578,43 доларів США, яка складається із: 2578,43 доларів США 3% річних від простроченої суми.

Просив стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість у розмірі 2578,43 долара США, що за курсом 26,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.10.2021 складає 67735,36 грн за кредитним договором №ROT0GI від 11.03.2008 та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 21 березня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що АТ КБ "ПриватБанк" не довело, за допомогою належних та допустимих доказів, факту наявності у відповідача кредитної заборгованості та її розміру.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду АТ КБ "ПриватБанк" оскаржило рішення у апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивачем було надано докази на підтвердження позовних вимог, зокрема із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками вбачаються всі операції по використанню кредитних коштів.

Заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджується належними та допустимими доказами по справі.

Додає, що при вирішенні питання про розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають до відшкодування стороні, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

22 травня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Осійчук І.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження заборгованості за тілом кредиту та періоду, за який слід розраховувати заборгованість.

Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 11 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит №ROTOGI, відповідно до п.1.1. якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 152000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 152000 грн, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п.1.3. вказаного Договору, Кредит надається строком погашення не пізніше 11.03.2017 на поліпшення якості окремого житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

09 вересня 2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №ROTOG4 від 11.03.2008 року, відповідно до п.1.1. якої Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахувати на рахунок, зазначений в п.8.1 цього Договору.

Відповідно до п.8.1. вказаної Додаткової угоди Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 09.09.2008 року до 11.03.2017 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 32183,70 доларів США на споживчі цілі зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 16).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2020 року у справі № 564/1265/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с. 40).

Вищевказаним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2020 року у справі №564/1265/20 встановлено, що строк кредитування за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008 закінчився 11.03.2017 року.

12 листопада 2021 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних у розмірі 2578,43 дол США.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що "у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц дійшла висновку, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених у ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Для реалізації позивачем свого права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум необхідно, зокрема, довести розмір заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належним доказом існування відповідного боргу за наданим кредитом (тілом кредиту) можуть бути первинні бухгалтерські документи, зокрема виписки про рух коштів по рахунку, квитанції про внесення коштів на погашення заборгованості, які у своїй сукупності надають суду змогу встановити наявність конкретної суми боргу за наданим кредитом.

Позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором №ROTOG4 від 11.03.2008, які б надавали суду можливість перевірити правильність нарахування трьох відсотків річних за ч.2 ст.625 ЦК України.

Оскільки позивачем не доведено розміру заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту згідно кредитного договору №ROT0GI від 11.03.2008 року, позов АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних не підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 21 березня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.