ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м.Суми

Справа №950/2110/22

Номер провадження 22-ц/816/930/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Жалковського Володимира Юрійовича

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року у складі судді Косолап В.М., ухвалене у м. Лебедині, повний текст якого складено 10 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме 3677,85 грн. матеріальної та 15000,00 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25.06.2017 близько 19 години відповідач завдала їй тілесні ушкодження в результаті чого вона була доставлена каретою швидкої допомоги до Лебединської центральної районної лікарні. За даним фактом було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000339. В межах даного кримінального провадження було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_2 , а її дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вказує на те, що у зв`язку із закінченням строків давності, ОСОБА_2 була звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, однак це не є реабілітуючою підставою закриття кримінального провадження та не виправдовує відповідача.

Зазначає, що завдані їй тілесні ушкодження призвели до необхідності лікування, в результаті якого вона придбала ліки на загальну суму 3677,85 грн. Позивач вказує на те, що оскільки удари завдавалися по голові, вона тривалий час зазнавала надзвичайно сильного фізичного головного болю, дотепер страждає на часті зміни кров`яного тиску, погане самопочуття. Вважає, що протиправними діями ОСОБА_2 їй було завдано моральної шкоди, оскільки весь період намагання поновити порушені права, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації звичок і бажань, які вона мала би можливість реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування судових засідань, щоб добитися належного захисту прав. Враховуючи присутність психічно-травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 15000,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила її позов задовольнити.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3677,82 грн майнової шкоди та 15000,00 грн моральної шкоди.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Жалковського В.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому, вказує на відсутність вироку суду, який би набрав законної сили у відношенні ОСОБА_2 та невинуватість останньої у вчиненні інкримінованого правопорушення. Вважає аргументи позивача безпідставними, оскільки винуватість особи повинна бути доведена у законному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (18677,85 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №580/1742/17, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 26.10.2022 по справі № 580/1742/17 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2017 за № 0000339 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту ухвали Лебединського районного суду Сумської області від 26.10.2022 судом встановлено, що ОСОБА_2 не визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, проте проти звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не заперечувала. Така ухвала не була оскаржена ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

Згідно з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 25.06.2017 о 19:00 год. вона вийшла зі свого господарства на вулицю та побачила, що ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , пасе гусей навпроти входу до її господарства, у зв`язку з чим ОСОБА_2 , діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, нанесла останній два удари рукою в обличчя, після чого та впала. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , яка в той час знаходилася на землі, ОСОБА_2 нанесла їй ще два удари ногою по голові, внаслідок чого потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: 1) ЗЧМТ, струсу головного мозку, 2) кровонабряків повік справа, 3) забою м`яких тканин голови в тім`яно - скроневій ділянці обличчя справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 кримінального провадження № 580/1742/17, а.с. 113-114).

Також встановлено, що вироком Лебединського районного суду Сумської області від 12.06.2019 ОСОБА_2 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та виправдано за недоведеністю стороною обвинувачення вчинення нею кримінального правопорушення (т. 1 кримінального провадження № 580/1742/17, а.с. 173-176).

Однак, ухвалою Сумського апеляційного суду від 15.10.2019 апеляційну скаргу прокурора задоволено, а апеляційну скаргу потерпілої задоволено частково, вирок Лебединського районного суду Сумської області від 12.06.2019 скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції (т. 1 кримінального провадження № 580/1742/17, а.с. 238-241).

Як свідчать матеріали кримінального провадження № 0000339 (справа № 580/1742/17) за результатами допиту в суді експерта, за клопотанням прокурора, було призначено судово-медичну експертизу, яку доручено Сумському обласному бюро судово-медичних експертиз. Вказане було викликано тим, що первинну судово-медичну експертизу було проведено на підставі копій медичної документації.

Відповідно до висновку експерта Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи від 20.06.2018 № 371:

1. ОСОБА_1 оглянута хірургом Лебединської ЦРЛ 26.06.2017, встановлений діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови, обличчя, садна обличчя справа». При огляді лікарем окулістом Лебединської ЦРЛ 26.06.2017 встановлений діагноз: «Гіпертонічна ангіопатія сітківки, деструкція скловидного тіла гіперметропия слабкого ступеня обох очей. Гіпосорігми правого ока». При огляді неврологом Лебединської ЦРЛ 26.06.2017 встановлений діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку. Атеросклероз церебральних судин». ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Лебединської ЦРЛ з 26.06.2017 по 16.07.2017 з діагнозом: «ЗЧМТ. Струс головного мозку». При огляді лікарем приймального відділення Лебединської ЦРЛ 26.06.2017 виявлено: «Кровопідтік» повік справа. Садна обличчя. Субконьюктивальний крововилив справа. При консультативному огляді невропатологом СОКЛ 07.07.2017 встановлено діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку (25.06.2017), астено-цефалгічний синдром, вестибуло-атактичний синдром. Енцефалопатія 2 ст. змішаного генезу, стадія субкомпенсації на фоні атрофії півкуль мозку та мозочку».

2. Ушкодження в ділянці голови та обличчя утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. У вказаних тілесних ушкодженнях не відобразилися ідентифікуючі ознаки травмуючих предметів та могли виникнути при обставинах вказаних у матеріалах кримінального провадження, тобто внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами. Не виключається можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень при інших обставинах.

3. У наданій медичній документації відсутнє детальне описання тілесних ушкоджень (точна локалізація, кількість, забарвлення, розміри), що не дає можливості конкретизувати кількість травматичних впливів та падіння з вертикального положення на площину.

4. Ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струс головного мозку, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Встановлений діагноз «Енцефалопатія 2 ст. змішаного генезу, стадія субкомпенсації на фоні атрофії півкуль мозку та мозочку» являється самостійним захворюванням і при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується.

5. Зазначені ушкодження могли утворитися в термін, вказаний в ухвалі, що підтверджується даними медичної документації.

6. Вказані тілесні ушкодження знаходяться в місці доступному для нанесення власноручно.

7. В наданій меддокументації дані за лабораторне дослідження на етиловий спирт ОСОБА_1 відсутні (т. 1 кримінального провадження № 580/1742/17, а.с. 124-125).

Як вбачається зі змісту висновку експерта, при його складанні досліджені оригінал завіреної медичної документації амбулаторної картки № 180903501 та оригінал історії хвороби № 3169. При цьому, констатовано наявність у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, не виключено їх виникнення внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами.

Згідно з листом КУ Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника від 30.08.2017 № 993, ОСОБА_1 за період часу з 26.06.2017 по 31.07.2017 знаходилася на лікуванні та обстеженні в неврологічному відділенні з діагнозом закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку з 26.06.2017 по 16.07.2017. Була оглянута лікарем невропатологом, окулістом, хірургом в поліклінічному відділенні КУ Лебединська ЦРЛ 26.06.2017 та направлена в неврологічне відділення. 07.07.2017 оглянута нейрохірургом та невропатологом КЗ «Сумська обласна лікарня». Було проведено 20 л/днів (а.с. 13).

Відповідно до довідки КУ Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника, ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні та обстеженні в неврологічному відділенні КУ Лебединська ЦРЛ з 26.06.2017 по 16.07.2017. За рахунок хворої проведено лікування препаратами, в тому числі: «Венокор», «Метонат», «Еглоніл», «Магній», « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 » (а.с. 12).

Витрати позивача на лікування підтверджуються копіями фіскальних та товарних чеків на загальну суму 3677,85 грн (а.с. 8-10).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 зазнала душевних страждань, пов`язаних як з отриманими ушкодженнями, так і з проведеним лікуванням та переживаннями, пов`язаними з необхідністю докладати зусилля щодо захисту своїх прав протягом тривалого часу.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивоване тим, що протиправними діями ОСОБА_2 позивачу були завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого завдано матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

При цьому, суд виходив з обґрунтованості позовних вимог та з того, що звільнення особи від кримінальної відповідальності, в тому числі у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, не означає виправдання особи та визнання її невинуватою і не має реабілітуючого характеру.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Суд обґрунтовано вказував на те, що згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності врегульовано положеннями ст. 285-288 КПК України.

Так, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності, в тому числі у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, не означає виправдання особи та визнання її невинуватою.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою кримінального правопорушення, тому закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проти звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не заперечувала та не оскаржувала ухвалу про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі закінченням строків давності.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення є безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Суд першої інстанції на підставі доказів, досліджених безпосередньо у судовому засіданні, яким було надано належну оцінку і які не спростовані відповідачем дійшов обґрунтованого висновку про те, що протиправними діями ОСОБА_2 позивачу були завдані тілесні ушкодження у зв`язку із чим вона проходила лікування на яке було витрачено кошти, а також зазнала моральних страждань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди та стягнення її з ОСОБА_2 у розмірі 15000 грн, оскільки вказаний розмір відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивача, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, диспозитивності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Жалковського Володимира Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов