Справа № 456/1933/23
Провадження № 2-н/456/523/2023
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19 квітня 2023 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковський В. М. , розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу,

встановив:

Заявник подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з боржниці ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газ у сумі 14 246, 88 грн. та судових витрат у сумі 268, 40 грн.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та долучені до неї матеріали, суд доходить такого висновку.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї матеріали встановлено, що така подана 10.04.2023, тому виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, початком перебігу строку позовної давності слід вважати 10.04.2020. Однак в заяві про видачу судового наказу, стягувач зазначає борг, який виник станом на січень 2020.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом розділу ІІ «Наказне провадження» чинного ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути виданий лише за умови безспірності заявлених у заяві про видачу судового наказу вимог.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Окрім цього, заява про видачу судового наказу за формою і змістом повинна відповідати вимогам, передбаченим статтею 163 ЦПК України.

Так, однією з вимог до змісту заяви про видачу судового наказу є зазначення переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (пункт 5 частини 2 ст. 163 ЦПК України).

В порушення вказаних правових норм, заявник долучив до заяви як доказ розрахунок, який не вказує на його правильність і безспірність, зокрема станом на січень 2023 року нараховано суму неспівмірну із сумами нарахованими у попередні місяці. Відтак, є підстави вважати, що сума нарахована до оплати за місяць січень 2023 року є такою, що нарахована в сукупності і за попередні місяці. Зважаючи на це, із поданого розрахунку неможливо визначити загальний період, за який виникла заборгованість, яку заявник просить стягнути з боржниці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та з огляду на те, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, а також, що заява подана із порушенням вимог статті 163 ЦПК України, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись статтями 161, 165, 167, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у видачі судового наказу про стягнення з боржниці ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. М. Бораковський