ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1122/22 Номер провадження 22-ц/814/2610/23Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Данько Ірини Григорівни на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2022 року, ухваленого у складі головуючого судді Левицької Т.В., повний текст судового рішення виготовлено дата не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, Полтавської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, Полтавської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди в розмірі 5500грн.

Позов мотивовано тим, що 31.01.2022 року ним було направлено до Глобинської окружної прокуратури Полтавської області заяву про вчинення службовими особами Козельщинської прокуратури Полтавської області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. У зв`язку з невнесенням, протягом встановленого ст. 214 КПК України строку, відомостей до ЄРДР, була допущена бездіяльність та він змушений був звернутись до Глобинського районного суду Полтавської області зі скаргою на бездіяльність службових осіб Глобинської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення від 31.01.2022 року. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 14.04.2022 року у справі № 527/468/22 скаргу ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано уповноважену особу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області внести до ЄРДР вiдомостi за заявою ОСОБА_1 вiд 31.01.2022 року. Лише 22.04.2022 року до ЄРДР були внесені відповідні відомості. Вказана бездiяльнiстъ Глобинської окружної прокуратури спричинює ОСОБА_1 значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях та негативних переживаннях вiд кримiналiзацiї правоохоронних органiв, він позбавлений вiдчуття правової стабiльностi, верховенства права, порушено його психологiчне благополуччя, протягом тривалого часу він вимушений витрачати велику кiлькiстъ свого часу та докладати значних зусиль на звернення за захистом своїх прав, гарантованих Конституцiєю Украiни, якi були навмисно, грубо i цинiчно порушенi Глобинською окружною прокуратурою. Крiм того, такою бездiяльнiстю підірвано авторитет правоохоронних органiв, обов`язком яких є захист прав, свобод та iнтересiв простих громадян України як позивач. Осягнути в повнiй мipi рiвень моральних страждань позивача та оцiнити їx у грошовому виразi йому надзвичайно важко, однак враховуючи всi перелiченi вище фактори, з урахуванням вимог розумностi та справедливостi, завдану Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області моральну шкоду позивач оцiнює в розмiрi 5500 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, Полтавської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому моральної шкоди діями посадових осіб органу досудового розслідування.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Данько І.Г. оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

До Полтавського апеляційного суду 15.02.2023 року надійшов відзив Полтавської обласної прокуратури на апеляційну скаргу, в якому прокуратура просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2022 року без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.04.2022 року ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області (справа № 527/468/22) задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зобов`язано уповноважену особу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві ОСОБА_1 від 31.01.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України службовими особами Козельщинської прокуратури Полтавської області.

За правилом частини другої статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

В ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, дізнавача та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17 (провадження № 61-7478св18), від 23 січня 2019 року у справі № 638/1413/17 (провадження № 61-42619св18), від 01 квітня 2020 року у справі №641/7772/17 (провадження № 61-40338св18), від 30 червня 2020 року у справі №641/7984/17 (провадження № 61-36602св18).

Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом та у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 року не встановлено протиправної бездіяльності уповноважених осіб Глобинської окружної прокуратури Полтавської області.

Згідно повідомлення Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, направленого на адресу ОСОБА_1 05.05.2022 року за № 50/1-1169 вих.22, на виконання ухвали слідчого судді Глобинського районного суду від 13.04.2022 року по справі № 527/468/22 , 22.04.2022 року Глобинською окружною прокуратурою внесено відомості до ЄРДР за № 0000018 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України та додано витяг з ЄРДР. Постановою прокурора від 22.04.2022 року підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за ТУ ДБР та матеріали кримінального провадження скеровано до відповідного органу досудового розслідування (а.с.5).

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (стаття 23 ЦК України).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) викладена правова позиція, відповідно до якої під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 5 зазначеної постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії завдали моральної втрати особі, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відшкодуванні моральної шкоди, місцевий суд, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України встановлено право оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

За правилом частини 2 статті 307 Кримінального процесуального кодексу України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 686/24223/17.

Твердження апелянта стосовного того, що задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР підтверджує протиправність їх дій та бездіяльність, що, у свою чергу, призвело до завдання йому моральної шкоди, є хибним, тому що сам факт невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами Кримінального процесуального кодексу України, прямо передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження дій слідчого у встановленому порядку, який позивачем і було реалізовано.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 686/7576/18, а також підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, де, зокрема, у справі «Кескін проти Нідерландів» (заява №2205/16) суд постановив, що виявлення порушення складало достатню справедливу сатисфакцію щодо моральної шкоди, завданої заявнику.

Таким чином, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтованого виходив із того, що він не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому моральної шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та заподіянням такої шкоди.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2022 року колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2022 року без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Данько Ірини Григорівни - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2023 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська