Справа № 350/171/23
Провадження № 22-ц/4808/581/23
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючий Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузів А.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене головуючим суддею Пуликом М.В. 27 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У сторін народилося двоє дітей син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони спільно не проживають. Вказала, що малолітні діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сім`ї не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Посилаючись на те, що вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також на те, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, інших стягнень по виконавчих документах немає, а тому може надавати кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку.

Рожнятівський районний суд рішенням від 27 лютого 2023 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.01.2023 і до досягнення дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставин справи. На думку апелянта, суд не врахував, що він не має постійного місця праці та не отримує постійного грошового доходу. ОСОБА_1 вважає, що місцевим судом також необґрунтовано розмір стягуваних аліментів та не взято до уваги запропоновану ним суму в розмірі 1000 грн на місяць, яку він погоджується сплачувати на утримування позивачки. Крім того, вказує, що судом не враховано той факт, що відповідач на даний час ніде не працює, проживає з батьками похилого віку, хворіє хронічним захворюванням у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку та потребує лікування і матеріальних витрат. Також з нього вже стягуються аліменти на утримання дітей сторін в твердій грошовій сумі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно. Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

У поданому відзиві ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що роботодавець відповідача відмовився на її прохання надати документи про працевлаштування ОСОБА_1 в Польщі у зв`язку з кофіденційною інформацією. Вважає, що ці відомості зможуть підтвердити доходи відповідача, матеріальне становище, працездатність та місце перебування. Зазначає, що батько відповідача окрім пенсії отримує зарплату, оскільки працює охоронцем в Перегінському ЗДО «Едельвейс», а мати отримує пенсію медичного працівника, тому коштів на утримання від ОСОБА_1 не потребують. Надані відповідачем довідки щодо його захворювань вважає недостовірними, оскільки вони підписані його сестрою ОСОБА_6 , яка працює в КНП «Перегінська лікарня», з метою використання для перетину кордону. Посилаючись на вказане, просить апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належно.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Додатково зазначив, що відповідач перебуває за кордоном, постійних заробітків немає.

Позивач ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечила з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просила оскаржене рішення залишити без змін. Вказала, що відповідач працює у Польщі водієм фури, має достатній заробіток та має можливість сплачувати на її утримання аліменти у визначеному судом розмірі. Зауважила, що середній заробіток в Івано-Франківській області становить близько 13 000 грн, а тому аліменти в розмірі 1/4 від заробітку відповідача, на її думку, не є непосильною сумою для ОСОБА_1 .

Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, прийшов до висновку, що відповідач спроможний платити аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

З цим висновком місцевого суду апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і жодною із сторін не заперечується, що сторони у справі є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5).

Малолітні діти сторін проживають із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 в задовільних матеріально-побутових умовах, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов складеного комісією Перегінської селищної ради 10.01.2022 (а.с. 7).

Суд першої інстанції встановив, що позивачка ОСОБА_3 ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дочкою сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею трирічного віку. В засіданні апеляційного суду позивачка ствердила, що в даний час інших доходів крім державної допомоги на дитину в сумі 1000 грн вона не має.

Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Апеляційний суд зауважує, що необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

За таких обставин, встановивши, що позивачка виховує малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій на час подання позову не виповнилось трьох років, а відповідач є молодим чоловіком, вад здоров`я, які б обмежували можливості працювати, немає, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що він спроможний сплачувати аліменти на дружину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Колегія суддів звертає увагу суду на те, що твердження відповідача про відсутність у нього роботи і джерел доходу, важкий майновий стан, не доведено належними і допустимими доказами. Посилання у поданому відзиві ОСОБА_3 про те, що відповідач працює за кордоном у Республіці Польщі підтверджується її перепискою з роботодавцем відповідача. Цієї обставини відповідачем не спростовано.

Як вбачається з загальнодоступних відомостей, мінімальна заробітна плата в Польщі у 2023 році становить 3490 злотих, що еквівалентно 30 000 гривень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до обґрунтованого переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у визначеному судом розмірі.

У свою чергу, доказів того, що відповідач ОСОБА_1 не може надавати матеріальну допомогу дружині у визначеному розмірі, суду не надано.

Апеляційний суд зауважує, що згідно зі статтею 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Водночас, позивачка як одержувач аліментів сама обирає форму, в якій аліменти будуть їй присуджуватись. Таким чином, позивачка має право отримувати аліменти у твердій грошовій сумі або в часті від доходу відповідача на власний вибір.

Доводи апелянта про те, що на його утриманні перебувають батьки є необґрунтованими, оскільки позивачем не представлено ніяких документальних відомостей про те, що батьки потребують його допомоги.

Колегія суддів вважає, що надані відповідачем медичні довідки не містять відомостей щодо його працездатності або обмежень для виконання ним певних видів роботи.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2023 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2023року.