ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Лиска П.О.

представник особи, яка не брала участь у справі адвокат Козуб О.І.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2010 року, ухвалене суддею Сиротниковим Р.Є., повний текст рішення складений дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на реконструйовані нежитлові приміщення в літ. «А-2», загальною площею 640 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26 листопада 2009 року за реєстровим № 18230484, за нею визнано право власності на нежитлові приміщення першого поверху № XIV, № ХLVІІ, №XLVIII, № XLIX, № L-а; приміщення другого поверху № LXVII, № LХІІІ, № LІІІ, № LVI-a, № 2 2-1; приміщення мансарди № LХVІІІ, № LХІХ, № LХХ, в літ. «А-2», загальною площею 301,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначала, що з метою покращення умов використання та будівельного стану зазначених нежитлових приміщень першого, другого поверхів та приміщень мансарди нею, за рахунок власних коштів проведено реконструкцію мансардного поверху з розміщенням на його площі підсобних приміщень, яка проводилася без відповідного дозволу Харківської міської ради, але з дотриманням усіх технічних норм та правил. Після проведення реконструкції нежитлових приміщень їх загальна площа складає 640 кв.м, а саме: приміщення першого поверху, які складаються з приміщення № XIV - сходи, загальною площею 18,5 кв.м, приміщення № XLVII - підсобне приміщення, загальною площею 13,0 кв.м, приміщення № XLVIII - коридор, загальною площею 12,8кв.м, приміщення № XLIX - підсобне приміщення, загальною площею 30,3 кв.м, приміщення № L - коридор, загальною площею 6,4 кв.м, приміщення № L-а - санвузол, загальною площею 2,9 кв.м, а разом по першому поверху 83,9 кв.м; приміщення другого поверху, які складаються з приміщення № LXVII - кабінет, загальною площею 11,9 кв.м, приміщення № LXIII - підсобне приміщення, загальною площею 40,7 кв.м, приміщення №LІІІ - сходи, загальною площею 18,9 кв.м, приміщення № LVІ-a - коридор, загальною площею 17,3 кв. м, приміщення № 22-1 - підсобне приміщення, загальною площею 29,3 кв.м, а разом по другому поверху 118,1 кв.м; приміщення мансарди, які складаються з приміщення № LХІІІ - сходи, загальною площею 18,8 кв.м, приміщення № LХІХ - основне, загальною площею 31,4 кв.м, приміщення № LХХ - основне, загальною площею 49 кв.м, приміщення № LХХІ - основне, загальною площею 338,8 кв.м, а разом по мансарді 438 кв.м, що підтверджується технічним паспортом. Посилалась на технічний висновок ПП «Модулор - Сервіс» про стан будівельних конструкцій горища після реконструкції під мансардний поверх (для розміщення підсобного приміщення), який дозволяє їх збереження та подальшу експлуатацію: усі будівельні конструкції нежитлових приміщень магазину непродовольчих товарів та виконаної прибудови, наявних деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають умовам міцності та стійкості, придатні для подальшої експлуатації та у зв`язку з тим, що реконструкція нежитлових приміщень в літ. «А-2» проводилась без отримання відповідного дозволу та об`єкт був прийнятий в експлуатацію у встановленому порядку, він вважається самовільно побудованим, просила задовольнити її позов, зазначивши, що під час здійснення самовільного будівництва права та охоронювані законом інтереси інших осіб порушено не було.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2010 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на реконструйовані нежитлові приміщення в літ. «А-2», загальною площею 640,0 кв.м, а саме: приміщення першого поверху, які складаються з приміщення № XIV - сходи, загальною площею 18,5 кв.м, приміщення № ХLVII - підсобне приміщення, загальною площею 13,0 кв.м, приміщення № XLVIII - коридор, загальною площею 12,8 кв.м, приміщення № XLIX - підсобне приміщення, загальною площею 30,3 кв.м, приміщення № L - коридор, загальною площею 6,4 кв.м, приміщення № L-а - санвузол, загальною площею 2,9 кв.м, а разом по першому поверху 83,9 кв. м; приміщення другого поверху, які складаються з приміщення № LXVII - кабінет, загальною площею 11,9 кв.м, приміщення № LХІІІ - підсобне приміщення, загальною площею 40,7 кв.м, приміщення № LIII - сходи, загальною площею 18,9 кв.м, приміщення № LVI-а - коридор, загальною площею 17,3 кв.м, приміщення № 22-1 - підсобне приміщення, загальною площею 29,3 кв.м, а разом по другому поверху 118,1 кв.м; приміщення мансарди, які складаються з приміщення № LXVІІІ - сходи, загальною площею 18,8 кв.м, приміщення № LХІХ - основне, загальною площею 31,4 кв.м, приміщення № LХХ - основне, загальною площею 49,0 кв.м, приміщення № LХХІ - основне, загальною площею 338,8 кв.м, а разом по мансарді 438 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не видано свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , яке повинно видаватися відповідною міською радою, чим перешкоджає реалізації прав власника або фактично оспорює право власності позивача на побудовану ним будівлю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 здійснила реконструкцію нежитлових приміщень самочинно, без відповідного дозволу компетентного органу на будівництво та виконання будівельних робіт та з грубим порушенням прав інших осіб, які не були залучені до участі у справі. Зазначає, що визнання права власності на об`єкт будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. При цьому, позивач ОСОБА_2 не надала до суду документи щодо прийняття в експлуатацію реконструйованого об`єкту у зв`язку з їх відсутністю. Таким чином, вважає, що позивач одноособово набула права власності на допоміжне приміщення (горище, мансарду) без згоди інших співвласників цього будинку, які не були залучені до розгляду справи, чим порушила права власності на це спільне майно всіх інших співвласників житлових та нежитлових приміщень у цьому будинку. Своє право на апеляційне оскарження ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він не брав участі у розгляді справи, про існування рішення суду він дізнався лише 12.03.2020 року

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2010 року - скасовано. Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року - скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Скасовуючи постанову Харківського апеляційного суду від 07.07.2021 року, Верховний Суд зазначив, що відкриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права та обов`язки щодо спірного приміщення мансарди, реконструкція якого здійснена позивачем і на яке рішенням суду визнано за нею право власності. Однак апеляційним судом не встановлено, яким саме чином оскаржуваним рішенням суду першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 стосовно іншої частини нерухомого майна, оскільки апеляційна скарга містить незгоду ОСОБА_1 лише в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на приміщення мансарди у будинку, який розташований у АДРЕСА_1 . Разом із тим, судом апеляційної інстанції апеляційне провадження відкрито за всіма вирішеними судом першої інстанції позовними вимогами, а рішення місцевого суду скасоване у повному обсязі. При таких обставинах, на думку колегії суддів Верховного Суду, апеляційний суд, маючи при розгляді справи процесуальну можливість зробити обґрунтований висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у розгляді справи, у повній мірі не встановив всіх обставин, які мають істотне значення для з`ясування вказаного питання. При цьому, слід ураховувати, що, відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Згідно ч. 1 ст. 417 ЦПК України в казівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 липня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду з повідомленням учасників справи (т.1 а.с. 251).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року залучено до участі у справі поряд з ОСОБА_2 у якості її сингулярного процесуального правонаступника ОСОБА_3 (т.2 а.с. 19-20).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 08.08.2022 року справа перебуває в провадженні Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року прийнято до провадження. Закінчено проведення підготовчих дій у справі та призначено її до розгляду на 10.40 год. 17 травня 2023 року з повідомленням учасників справи.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився відповідач Харківська міська рада, належним чином 18.04.2023 року повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 54), не з`явився сингулярний процесуальний наступник ОСОБА_3 , залучений до участі у справі поряд з позивачем ОСОБА_2 як новий власник спірних нежитлових приміщень за договором купівлі-продажу від 05.04.2021 року. Крім того, інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Учасники справи про судове засідання повідомлені завчасно, в справі наявні достатні для прийняття рішення матеріали, підстав для відкладення розгляду справи не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин та підтверджується матеріалами справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року (справа № 2-11180/2009), за ОСОБА_2 визнано право власності на нежитлові приміщення першого поверху № XIV, № XLVII, № XLVIII , № XLIX, № L-a; приміщення другого поверху № АДРЕСА_2 ; приміщення мансарди № LXVIII, № LXIX, № LXX, в літ. «А-2», загальною площею 301,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26 листопада 2009 року за реєстровим № 18230484 (т.1 а.с. 30, 36-37).

При цьому, матеріалами справи не заперечується, що позивач ОСОБА_2 після вказаного судового рішення здійснила реконструкцію вищевказаних приміщень.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 16 серпня 2010 року, після проведення реконструкції нежитлових приміщень їх загальна площа складає 640 кв.м та складається з приміщення № XIV - сходи, загальною площею 18,5 кв.м, приміщення № XLVII - підсобне приміщення, загальною площею 13,0 кв.м, приміщення № XLVIII - коридор, загальною площею 12,8 кв.м, приміщення № XLIX - підсобне приміщення, загальною площею 30,3 кв.м, приміщення № L - коридор, загальною площею 6,4 кв.м, приміщення № L-a - санвузол, загальною площею 2,9 кв.м, а разом по першому поверху 83,9 кв.м; приміщення другого поверху, які складаються з приміщення № LXVII - кабінет, загальною площею 11,9 кв.м, приміщення № LXIII - підсобне приміщення, загальною площею 40,7 кв.м, приміщення № LIII - сходи, загальною площею 18,9 кв.м, приміщення № LVI-a - коридор, загальною площею 17,3 кв.м, приміщення № 22-1 - підсобне приміщення, загальною площею 29,3 кв.м, а разом по другому поверху 118,1 кв.м; приміщення мансарди, які складаються з приміщення № LXVIII - сходи, загальною площею 18,8 кв.м, приміщення № LXIX - основне, загальною площею 31,4 кв. =м, приміщення № LXX - основне, загальною площею 49,0 кв.м, приміщення № LXXІ - основне, загальною площею 338,8 кв.м, а разом по мансарді 438 кв.м.

Відповідно до технічного висновку «Про стан будівельних конструкцій горища після реконструкції під мансардний поверх (для розміщення підсобного приміщення), можливості збереження та подальшої експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного на замовлення ОСОБА_2 . Приватним підприємством «Модулор-Сервіс», що має державну ліцензію АВ № 358726, усі будівельні конструкції нежитлового приміщень магазину непродовольчих товарів та виконаної прибудови, наявних деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають умовам міцності та стійкості, придатні для подальшої експлуатації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом даного апеляційного перегляду є рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2010 року.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції - чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічні приписи містяться у частині першій статті 352 ЦПК України в редакції, чинній на час апеляційного оскарження.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та або обов`язків.

Згідно доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати у повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Отже, ОСОБА_1 як особа, яка не брала участь у розгляді справи, відповідно до вимог ст. 352 ЦПК України у поєднані із приписами п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, має довести факт порушення судовим рішенням, що оскаржується, його прав та законних інтересів.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що набуття позивачем одноосібного права власності на допоміжне приміщення (горище, мансарду) порушує права власності всіх інших власників житлових та нежитлових приміщень цього будинку. Як на правове обґрунтування такої позиції ОСОБА_1 посилається на рішення КСУ №4-рп/2004 від 02 березня 2004 року.

Водночас, будь-яких обґрунтованих доводів щодо порушення права ОСОБА_1 як співвласника житлових та/чи нежитлових приміщень цього будинку внаслідок визнання за ОСОБА_2 права власності на інші приміщення першого і другого поверхів, в апеляційній скарзі не наведено.

На підтвердження наявності у ОСОБА_1 права власності на приміщення у будинку АДРЕСА_1 до апеляційної скарги долучені копії договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2002 року і реєстраційного посвідчення від 08 листопада 2022 року (т.1 а.с. 62-65). Інших документів (актуальних) про право власності ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 суду не надано.

Крім того, колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з позовом, позивачем ОСОБА_2 надано суду першої інстанції копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 26 червня 2009 року, реєстраційний номер 4328, згідно якої він є співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і не заперечує проти самовільно захоплюваного приміщення горища, які є місцями спільного користування, та дає згоду на оформлення ОСОБА_2 даного приміщення за встановленим законодавством порядком (т.1 а.с.28).

Також суду надана копія заяви аналогічної за змістом від ОСОБА_4 , який є співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 27).

Зміст наведених заяв свідчить про те, що попередньо, майже за три місяці перед зверненням до суду із позовом у справі №2-11180/2009, ОСОБА_2 погодила із ОСОБА_1 питання про перехід до неї прав на горище (мансарду), отже доводи апеляційної скарги про те, що позивач ввела суд в оману щодо відсутності порушень прав інших осіб, не відповідають дійсності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 не є угодою між співвласниками щодо розпорядження спільним майном у розумінні приписів ст. 358, ст. 362 ЦК України, проте ще у 2009 році ОСОБА_1 погодив перехід прав на горище (мансарду) до ОСОБА_2 , у зв`язку з чим з огляду на доводи апеляційної карги відсутні підстави вважати встановленим факт порушення прав ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 як співвласник надав згоду ОСОБА_2 на отримання у власність приміщення горища (мансарди), а оскарження ним рішення суду першої інстанції через одинадцять років слід кваліфікувати як суперечливу поведінку, тобто таку, що не відповідає його попередній заяві.

Посилання в апеляційній скарзі на процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, з урахуванням наведених обставин не мають істотного значення, так як ОСОБА_1 не доведено, що судовим рішенням, яке оскаржується, вирішено питання про його права та законні інтереси.

З підстав вищевказаного, колегія суддів до висновку про відсутність підстав вважати, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , а тому в порядку ч. 3 ст. 362 ЦПК України, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 362 ч.3, 381 ч. 2 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов