Провадження № 2/638/5213/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Павлова Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 вересня 2009 року уклав шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1939. Після реєстрації шлюбу подружжя отримало спільне прізвище " ОСОБА_3 ". Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

На початку травня 2018 року відповідач звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом про розірвання шлюбу, який своїм рішенням від 21.06.2018 у справі №638/5921/18, шлюб розірвав. Рішення суду в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалося.

За заявою відповідача наказом Дзержинського районного суду міста Харків від 30.04.2023 по справі №638/1807/23 постановлено стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

З початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації син разом з матір`ю змінили місце свого постійного проживання та були зареєстровані як внутрішньо-переміщені особи у помешканні сестри відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Там же дитина ходила до місцевої школи.

Однак, з моменту постановлення судового наказу змінилися обставини, які слугували підставою для призначення аліментів на користь відповідача, а саме: з 01.08.2023 дитина за власним бажанням змінила місце свого проживання та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 . Про зміну місця проживання дитини відповідач не заперечувала.

З 01.09.2023 дитина зарахована до СЕПШ ХГУ «НУА» та щоденно відвідує заняття офлайн.

Таким чином, у зв`язку із зміною обставин, а саме проживання дитини з батьком та з метою забезпечення кращих інтересів неповнолітньої дитини, позивач просить суд вирішити питання щодо припинення стягнення з нього аліментів. Крім того, на підтвердження обставин щодо зміни місця проживання дитини просить допитати у якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в загальному порядку, призначене підготовче судове засідання.

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву, де позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала проти припинення стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, виклик та допит в якості свідка - ОСОБА_4 , вважає недоцільним, оскільки прибуття малолітнього сина до суду у зв`язку із судовим спором між батьками матиме для дитини негативні наслідки. Також справу просила розглядати без її участі.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, де просив розглядати справу за його відсутності. Крім того, у зв`язку з визнанням відповідачем позову в частині припинення стягнення з нього аліментів, просив не здійснювати допит в якості свідка ОСОБА_4 .

Оскільки відповідач визнала пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 26 вересня 2009 року сторони уклали шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №1939.

Від шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №361.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року по справі № 638/5921/18 сторони шлюб розірвали.

За заявою відповідача наказом Дзержинського районного суду міста Харків від 30.04.2023 по справі №638/1807/23 з позивача на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою № 331 від 05.09.2023, ОСОБА_4 зарахований та навчається у СЕПШ ХГУ «НУА».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина.

При цьому, відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або дитина проживає з батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, беручи до уваги досліджені на їх підтвердження докази, враховуючи позицію відповідача, яка визнала позов, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги та припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина, оскільки дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його повному забезпеченні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у сумі 1073,60 грн., враховуючи те, що відповідач до початку слухання справи по суті визнала позов, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн. (50%). Інші 50% мають бути повернуті позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 142, 206, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Дзержинського районного суду міста Харкова від 30.04.2023 по справі № 638/1807/23.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова (адреса: м. Харків, ) повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за квитанцією №150089543 від 18.09.2023 року, у розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов