Справа № 510/820/23
Провадження № 2-о/510/43/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.23 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особи - Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , представник заявника - ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягали, пояснили під час судового розгляду справи про обставини, викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, будучи повідомлений через розміщення оголошення на сайті, заперечень, додаткових заяв суду не надав.

Заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо заявленої заяви заперечені не мали, надали свої пояснення під час розгляду справи судом.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 , 1994 р.н. в даний час проходить службу у Збройних Силах України - у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України. До оголошення воєнного стану (24.02.2022р.) в Україні у зв`язку із військовою збройною агресією Російської Федерації на території України, заявник у добровільному порядку здійснював догляд за громадянкою України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як пояснював заявник, їхні сім`ї тісно дружили між собою, підтримували одне одного, для заявника вона -як бабуся, тому що вона доглядала за ним, коли він був ще малим, а коли підріс - він постійно приходив до неї, спілкувався, цікавився її справами, допомагав, як фізично, так і матеріально. ОСОБА_2 є людиною похилого віку, внаслідок захворювання визнана інвалідом ІІ групи.

Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОВ №039705 від 19.03.2001р. ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності, встановлену внаслідок загального захворювання безстроково, потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до висновку №7/264 від 08.03.2023р. про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі було рекомендовано надання ОСОБА_2 соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

З 2018р. заявник, маючи фізичну та матеріальну можливість, постійно та добровільно надавав допомогу ОСОБА_2 , піклувався про неї, здійснював постійний догляд. У зв`язку із введенням воєнного стану на території України заявник став військовослужбовцем, з березня 2022р. проходив службу у Територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки у Ізмаїльському районі, а два місяці тому був переведений для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_1 МОУ в м.Маріуполь Донецької області. У зв`язку із переведенням заявника на службу до іншої області, виконувати постійний догляд за ОСОБА_2 неможливо. Щодо можливості виконувати ці функції іншими особами (рідними та родичами), то це не є можливим також, оскільки чоловік ОСОБА_2 помер, а донька - ОСОБА_3 разом із матір`ю не мешкає, переважно перебуває у ОСОБА_5 (у т.ч. і фактично мешкає там), доглядає за трьома своїми дітьми та не має відповідної матеріальної можливості забезпечувати свою матір, купувати їх ліки, доглядати за нею, оскільки перебуває у складному матеріальному становищі.

У зв`язку із ситуацією, що склалась, заявник подав до Військової частини НОМЕР_1 МОУ рапорт про звільнення його з військової служби на підставі абз. 7 п.п. г, п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком МСЕК або ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд.

Листом командира В/ч НОМЕР_1 від 21.04.2023р. у задоволенні рапорту заявника було відмовлено за відсутністю доказів того, що ОСОБА_2 є членом його сім`ї (пов`язана спільним побутом та має взаємні права і обов`язки із ОСОБА_1 ), або того, що ОСОБА_1 надавав соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 до призиву його на військову службу.

В судовому засіданні заявник пояснив, що за призначенням компенсації за надання ним соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 він не звертався, надавав її виключно на добровільних засадах, виходячи з почуттів людяності та вдячності. Що стосується питання щодо сімейних зв`язків між ним та ОСОБА_2 , то вони не є родичами, не являються кровними рідними, але за фактом є членами однієї родини, оскільки пов`язані спільним побутом (заявник, хоча і не зареєстрований за адресою ОСОБА_2 , однак переважно знаходиться за її місцем мешкання, прибирає у квартирі, готує їжу, допомагає у веденні домогосподарства, в утриманні охайності та порядку у житлі), крім того, заявник фактично забезпечує ОСОБА_2 речами першої необхідності, ліками, продуктами харчування (оскільки отриманої нею пенсії на ці потреби не вистачає).

Підтверджуючі докази та необхідні документи були надані заявником командуванню військової частини, але у звільненні з військової служби за вищевказаними підставами заявнику було відмовлено.

Оскільки це питання неможливо вирішити у позасудовому порядку, заявник звернувся за встановленням факту, що має юридичне значення, до суду.

Рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення питання щодо звільнення його з військової служби.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, які наполягали на задоволенні заяви, пояснення заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 2-18 ОВ №039705 є інвалідом другої групи безстроково та потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №0547 від 10.03.2023 року разом із ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 , 1954 р.н.; ОСОБА_3 (донька ОСОБА_2 ) та троє дітей ОСОБА_3 .

Заявник по справі - ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але за цією адресою не мешкає. Згідно Акту депутата Ренійської міської ради від 21.04.2023р., складеного депутатом Ренійської міської ради VІІІ скликання Єфименко О.В., у присутності свідків-сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 фактично проживає з годувальником ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні.

Факт спільного мешкання та постійного догляду не заперечує і сама ОСОБА_2 , яка пояснила, що вона є пенсіонеркою, має ІІ групу інвалідності, отримує пенсію, яка є недостатньою для неї, підтвердила, що їй у всіх справах допомагає заявник, він доглядає її, утримує та піклується про неї.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_2 , але разом із нею не мешкає, фактично мешкає в Р. Молдова (оскільки її чоловік знаходиться там), зазначила, що має матеріальні ускладнення та ще троє дітей, яких треба утримувати, у зв`язку із чим нічим допомогти матері не може ні фізично, ні матеріально. Підтвердила, що вже досить тривалий час доглядає за ОСОБА_2 заявник, якого вона знає давно, довіряє йому, вважає, що він справно та добросовісно виконує обов`язки з догляду ОСОБА_2 .

Зі слів заявника, він є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується про ОСОБА_2 , а саме постійно доглядає її, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки, харчування, сплачує комунальні послуги, оскільки остання є людиною похилого віку, інвалідом, пересувається із ускладненнями, не може забезпечити себе.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами.

Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо).

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч.1,2 ст. 256 ЦПК України суд, розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Аналізуючи вимоги заявника за їх предметом, суд зазначив, що дійсно даний факт має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку.

Відповідно до абз. 7 п.п. г, п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

З врахуванням того, що факт постійного догляду заявника за ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і встановлення факту обумовлене необхідністю звільнення заявника ОСОБА_1 з військової служби, як зайнятого постійним доглядом за особою, що його потребує, відповідно до законодавства України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 258, 259, 264-265, 273, 293-294, 315-316, 319, 354, 355ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 а - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 здійснює догляд за особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку із відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а саме - за ОСОБА_2 , інвалідом ІІ групи, яка потребує постійного догляду, у зв`язку із відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК