головуючий у суді І інстанції Волкова С.Я.
провадження № 22-ц/824/3289/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Шилова Валерія Вячеславовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» (надалі по тексту - товариство) звернулося до суду з цим позовом, у якому просило стягнути з відповідача:

- 9 258 грн 28 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_1 , 255 грн 11 коп. - 3% річних, 676 грн 28 коп. - втрат від інфляційних процесів, а всього 10 190 грн 04 коп.;

- 9 193 грн 79 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_2 , 253 грн 31 коп. - 3% річних, 671 грн 56 коп. втрат від інфляційних процесів, а всього 10 118 грн 66 коп.;

- 9 193 грн 79 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_3 , 253 грн 31 коп. - 3% річних, 671 грн 56 коп. втрат від інфляційних процесів, а всього 10 118 грн 66 коп.;

- 8 805 грн 17 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_4 , 242 грн 59 коп. - 3% річних, 643 грн 17 коп. втрат від інфляційних процесів, а всього 9 691 грн 08 коп.

В обґрунтування позовних вимог товариство посилається на те, що предметом діяльності ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціального побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , який є власником машиномісць №№ НОМЕР_5 у підземному паркінгу за вказаною адресою, умисно ухиляється від підписання з товариством договору про надання послуг з утримання підземного паркінгу та має загальну заборгованість за утримання машиномісць з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми у розмірі 40 118 грн 44 коп., яку товариство просило суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року позов ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс»

- 10 190 грн 04 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_1 у підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 10 118 грн 66 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_2 у підземному паркінгу за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 10 118 грн 66 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_3 у підземному паркінгу за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 9 691 грн 08 коп. заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_4 у підземному паркінгу за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а всього 40 118 грн 44 коп.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо утримання належного йому майна та ухиляється від оплати наданих йому позивачем послуг з утримання та обслуговування належних відповідачу на праві власності машиномісць. У зв`язку з чим відповідачу нарахована станом на 31 вересня 2021 року заборгованість за послуги у розмірі 36 451 грн 03 коп., яка підлягає стягненню в примусовому порядку. Відповідач належних і допустимих доказів на спростування такого розрахунку не надав.

Також, суд першої інстанції наголосив, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Встановивши наявну заборгованість за надані послуги, суд першої інстанції дійшов висновку про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, що є підставою для застосування частини 2 статті 625 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Шилов В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції не містить мотивованої оцінки жодного аргументу відповідача, норми права, на які він посилався та, які суд не застосував, а також мотивів їх незастосування.

Апелянт вважає, що у позивача відсутнє порушене право, оскільки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком безпосередньо кореспондується з наявністю чи відсутністю рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо управління будинком з визначенням управителя, передачі управителю функцій з управління будинком, визначення повноважень щодо управління будинком. За відсутності зазначеного рішення співвласників багатоквартирного будинку відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача як управителя і відповідно підстави для стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком на його користь.

Також, відсутність на дату подачі позову на сайті Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу КМДА та на офіційному порталі Київської міської державної адміністрації результативної частини протоколів співвласників багатоквартирного будинку дає всі підстави стверджувати про відсутність відповідного рішення співвласників багатоквартирного будинку за вказаною адресою.

Заявник апеляційної скарги вказує на те, що обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг залежить від того чи були такі послуги фактично надані та їх обсягу, а не лише від факту нарахування плати за такі послуги. Пославшись на укладені договори з підрядними організаціями щодо електро,- водо та теплопостачання, суд першої інстанції не звернув увагу, що паркінг не забезпечується водо, - та теплопостачанням.

Крім того, апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про ненадання відповідачем доказів на спростування розрахунку заборгованості, який, на думку заявника, взагалі не відображає переліку наданих послуг, а містить лише суми, які має сплатити відповідач. При цьому, позивачем не додано документів на підтвердження надання послуг та здійснення витрат на утримання паркінгу, а тому відсутня об`єктивна можливість перевірити наданий ним розрахунок, у тому числі, і обсяг фактично наданих, на думку товариства, послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції. Зокрема, вказує, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідач користувався наданими житлово-комунальними послугами, а позивач нараховував плату по тарифу на послуги з утримання паркінгу, які відповідачем не оплачувались.

Також, вказує, що відповідно до частини 11 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. 19 вересня 2019 року проведено збори співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 4 порядку денного зборів є погодження вартості послуг з обслуговування машино-місця у підземному паркінгу по АДРЕСА_1 у розмірі 28 грн 15 коп. за 1 кв.м з ПДВ. З моменту отримання права власності на вказані машино-місця відповідач повинен нести витрати по утриманню паркінгу.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 було прийнято в експлуатацію на підставі акту державної приймальної комісії Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 29 червня 2007 року разом з підземним паркінгом (а.с.7-9).

31 жовтня 2019 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» (управитель) та уповноваженою загальними зборами багатоквартирного будинку особою - ОСОБА_2 укладено Типовий договір з про надання послуг з управління будинком АДРЕСА_1 (надалі по тексту - Типовий договір) (а.с.11-14).

Відповідно до преамбули вказаного договору - ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» визначено як управителя, який зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління будинком (послуга з управління), що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 (п. 1 Типового договору).

А співвласники, від імені яких на підставі протоколу загальних зборів №1 від 19 вересня 2019 року діє ОСОБА_2 , уповноважена загальними зборами багатоквартирного будинку особа, зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з умовами законодавства та умовами цього договору (п. 1 Типового договору).

Згідно з рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, управитель надає послуги з обслуговування машино-місця у підземному паркінгу по АДРЕСА_1 (п.3.2 Типового договору).

Відповідно до п.10.2 Типового договору вартість послуги з обслуговування машиномісця складає 28 грн 15 коп. за 1 кв.м з ПДВ.

Вартість послуг з утримання паркінгу у місяць затверджено додатком № 2 до Типового договору - кошторис послуги (а.с. 17).

Згідно з кошторису послуги, послуга складається з прибирання території паркінгу, вивезення твердих побутових відходів, освітлення місць загального користування паркінгу, обслуговування системи ППА і ДВ, охорона паркінгу, обслуговування дверей паркінгу та відео нагляду, поточний частковий ремонт паркінгу (а.с. 17).

Витрати з утримання паркінгу розраховувалися, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість, шляхом ділення на загальну кількість машино(парко)місць, що вбачається з наданих позивачем «Складових тарифу на утримання паркінгу» та «Деталізованого звіту, щодо складових тарифу на послуги з утримання паркінгу».

01 березня 2021 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та уповноваженою загальними зборами багатоквартирного будинку особою - ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до Типового договору, якою внесені зміни та затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території (нежитлові приміщення) (а.с.15).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні без перешкод здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18)).

З огляду на те, що Типовий договір з про надання послуг з управління будинком АДРЕСА_1 від 31 жовтня 2019 року, укладений між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» (управитель) та уповноваженою загальними зборами багатоквартирного будинку особою - ОСОБА_2 - не визнаний в установленому порядку недійсним, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту передачі позивачу функцій управителя та відсутності у позивача, як управителя, права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання машиномісць у підземному паркінгу.

Апеляційний суд також вважає, що у зв`язку з вищевказаним, позивач не повинен доводити правомірність укладення з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, правомірність прийняття співвласниками рішення про визначення управителя, визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком, визначення переліку послуг та розміру витрат, що входять у ціну послуги з обслуговування машиномісця - 28 грн 15 коп. за 1 кв.м з ПДВ, оскільки всі ці питання врегульовані Типовим договором з про надання послуг з управління будинком АДРЕСА_1 від 31 жовтня 2019 року, який є правомірним в силу статті 204 ЦК України.

З огляду на встановлене, апеляційний суд дійшов висновку, що всі права, набуті сторонами вказаного договору повинні без перешкод здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення цього договору, підлягають виконанню його сторонами.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості, розрахунок здійснювався шляхом множення площі паркомісця (кв.м.) на вартість за 1 кв.м з ПДВ та на кількість місяців (а.с. 18-21).

Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованість за послуги з обслуговування машиномісця складає за період з листопада 2019 року по вересень 2021 року (23 місяці):

9 258 грн 28 коп. (14.3 кв.м*28 грн 15 коп.*23 міс) заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_1 ;

9 193 грн 79 коп. (14.2 кв.м*28 грн 15 коп.*23 міс) заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_2 ;

9 193 грн 79 коп. (14.2 кв.м*28 грн 15 коп.*23 міс) заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_3 ;

8 805 грн 17 коп. (13.6 кв.м*28 грн 15 коп.*23 міс) заборгованості за утримання машиномісця № НОМЕР_4

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував проти того, що він є власником машиномісць №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_4 за вказаною адресою, а лише вказував на те, що позивачем не надано документів на підтвердження належності відповідачу на праві власності вказаного майна та його площу (а.с. 66-72).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, а саме: документів, що підтверджують відсутність права власності на вказане майно, або виникнення права власності на вказане майно поза межами періоду за який стягується заборгованість, або належність на праві власності вказаного майна меншою площею ніж це зазначено позивачем у розрахунках заборгованості.

Ухвалюючи судове рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так приписами частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунку заборгованості, що спростовує її розмір, визначений позивачем, - відповідачем не наданий, тому відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Отже, відповідач є власником машиномісць №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_4 у підземному паркінгу за вищевказаною адресою, тому повинен оплатити послугу з обслуговування машиномісць, вартість якої відповідно до п.10.2 Типового договору складає 28 грн 15 коп. за 1 кв.м з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» на ім`я ОСОБА_1 21 вересня 2019 року направлялись договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а саме - машиномісць.

Однак, договір про надання послуг з утримання підземного паркінгу між сторонами не укладений.

Щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за відсутності укладеного між сторонами договору, то апеляційний суд враховує таке.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.

Отже, власник нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку у вигляді машиномісця у вбудованому підземному паркінгу також несе обов`язок з витрат на утримання цієї автостоянки.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року визначено (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель та виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до частин 1,2 статті 12 даного Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий же правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).

В силу вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку, між сторонами склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідачу як власнику машиномісць №№ 7,8,10 та АДРЕСА_2 надавалися житлово-комунальні послуги, які він був зобов`язаний оплачувати, оскільки фактично користувався ними як співвласник підземної автостоянки у багатоквартирному житловому будинку.

Тобто, незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, із фактичних правовідносин, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існують, оскільки позивачем надавалися у встановленому законом порядку послуги з утримання і обслуговування паркінгу відповідачу, у зв`язку з цим товариство несло витрати, а тому відповідач повинен також нести зобов`язання по їх сплаті, як власник машиномісць.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем не додано документів на підтвердження надання послуг та здійснення витрат на утримання паркінгу, то апеляційний суд встановив таке.

01 лютого 2016 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ТОВ «Салт Сервіс» укладено договір № 313 на технічне обслуговування систем автоматичного водяного пожежогасіння та автоматичного порошкового пожежогасіння паркінгу в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 22-23).

Відповідно до п.1.1. вказаного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе роботи по технічному обслуговуванню (регламент 1, регламент 2) справних працездатних систем автоматичного водяного пожежогасіння та автоматичного порошкового пожежогасіння паркінгу в житловому будинку за вказаною адресою.

Відповідно до п.4.1. вказаного договору виконавець гарантує безвідмовну роботу обслуговування, приладів та систем протягом дії договору, високу якість робіт по технічному обслуговуванню систем.

Відповідно до п.4.1. вказаного договору виконавець зобов`язується дотримуватися Графіку проведення технічного обслуговування та виконувати роботи, перелік яких наведений у п. 1.2. цього договору. До договору доданий графік проведення технічного обслуговування, перелік робіт по технічному обслуговуванню (регламент 1, регламент 2) (а.с. 24-28).

Так дійсно, до вказаного договору укладено додаткову угоду №1 від 01 квітня 2016 року.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди у зв`язку зі зміною обсягів робіт, сторони дійшли згоди з 01 квітня 2016 року призупинити виконання робіт з технічного обслуговування систем автоматичного водяного пожежогасіння та автоматичного порошкового пожежогасіння паркінгу в житловому будинку за вказаною адресою.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди дія п. 4.1. та п. 4.2. договору призупиняються до моменту поновлення робіт з технічного обслуговування.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки додаткова угода призупинила дію основного договору лише на певний період, а саме до 31 грудня 2016 року (п. 6 додаткової угоди) (а.с. 24).

Для виконання договірних зобов`язань згідно з договором про надання послуг з управління, між позивачем та ТОВ «Венбест-Охорона» укладено договір №11247-ВООП від 01 грудня 2018 року спостереження за станом тривожної сигналізації (а.с. 85-88), невід`ємними частинами якого в тому числі є: розрахунок-дислокація об`єктів (а.с. 89), Акт вводу в експлуатацію тривожної сигналізації та обстеження технічного стану об`єкту (а.с. 90). Додатковою угодою №1 до цього договору встановлено вартість послуг виконавця становить 1 250 грн ПДВ 250 грн, разом 1 500 грн за один місяць. На підтвердження надання вказаних послуг позивачем надано Акти надання послуг за період, який стягується заборгованість (а.с. 92-94,112,117,118).

15 жовтня 2019 року між позивачем та ТОВ «Кордон-Безпека» укладено договір № 15/10-3 про надання охоронних послуг,строком дії до 31 грудня 2019 року з можливістю його пролонгації (п. 10.1, 10.2 цього договору), невід`ємними частинами якого в тому числі є: Дислокація постів на об`єкті, що охороняється, та Система охорони об`єкту (а.с. 29-32). На підтвердження надання вказаних послуг позивачем надано Акти надання послуг за період, який стягується заборгованість (а.с. 95-101).

29 травня 2020 року між позивачем та Управлінням поліції охорони в місті Києві укладено договір №147/29/6105/ТС/КРП-2020 про спостереження за станом засобів сигналізації, що встановлені на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони.

Додатком № 2 до цього договору протоколом погоджено договірну ціну, вартість послуг виконавця по спостереженню та обслуговуванню тривожної сигналізації на одному об`єкті замовника на місяць становить 700 грн у тому числі, ПДВ (а.с. 102-108,111). На підтвердження надання вказаних послуг позивачем надано Акти надання послуг за період, який стягується заборгованість (а.с. 113-117, ).

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, останньою не надано.

Так, статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оформлення претензій споживачів. Зокрема, відповідно до частин першої, другої, четвертої вказаної статті у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Отже, встановлення факту надання житлово-комунальних послуг неналежної якості законодавцем врегульовано в позасудовому порядку.

Одночасно факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що є порушенням умов договору в розумінні статей 526,530 ЦК України, повинен бути зафіксований належним чином.

Апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, виходить із відсутності підстав для звільнення відповідача від оплати спожитих послуг, що надавалися позивачем, оскільки відповідачем не надано належних доказів звернення до позивача з метою складання акту-претензії щодо неналежного виконання житлово-комунальних послуг, а саме послуг з утримання та обслуговування підземної автостоянки (паркінгу) у будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо наявності боргових зобов`язань у відповідача перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що по жодній із складових тарифу на утримання паркінгу позивачем не було надано до суду першої інстанції належних підтверджуючих документів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження надання позивачем послуг, тарифи на ці послуги та їх складові.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач допустив невиконання вимог закону щодо належної оплати вартості послуги з утримання та обслуговування підземної автостоянки (паркінгу) в установлений строк та у визначеній сумі вартості цієї послуги, що є підставою для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги з інфляційними втратами та трьома процентами річних від простроченої суми боргу, що становить станом на 31 вересня 2021 року: - 36 451 грн 03 коп. основний борг, 2 662 грн 57 коп. - інфляційна складова боргу та 1 004 грн 32 коп. - 3 % річних.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Згідно з правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною відповідача спірних правовідносин та положень законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, у достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12,13,81,89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, - відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367- 369, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шилова Валерія Вячеславовича залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська