РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року

м. Рівне

Справа № 556/889/22

Провадження № 22-ц/4815/475/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С. О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі: Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури Романчука Павла Івановича на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 січня 2023 року, ухваленого у складі судді Іванків О.В., дата складання повного тексту рішення 06 лютого 2023 року, у справі № 556/889/22

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі: Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області звернувся з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 допустив порушення умов договору оренди від 30.12.2016, б/н, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області та відповідачем, а саме нецільове використання земель сільськогосподарського призначення для незаконного добування піску, що заподіює істотної шкоди навколишньому природному середовищу та є підставою для розірвання договору оренди.

Просив суд про задоволення позову.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 січня 2023 року у задоволенні позову першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що доведення вини відповідача у нецільовому використанні землі для дострокового розірвання договору оренди землі не вимагається. При цьому для розірвання договору за рішенням суду достатньо встановити сам факт істотного порушення умов договору, яким є факт нецільового використання землі. Крім того, факт незаконного видобування корисних копалин місцевого значення на спірній земельній ділянці підтверджується належними доказами наявними у матеріалах справи. Разом з тим, суд не надав належної оцінки показанням свідків.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 17/5337/16-16-СГ від 20.12.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області (далі - Орендодавець) та ОСОБА_1 (далі - Орендар) укладено договір оренди землі від 30.12.2016 № б/н (далі - Договір).

За умовами Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 5,405 га, для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :04:024:021. на строк 7 років із внесенням орендної плати в сумі 1766,16 грн на рік.

Право оренди земельної ділянки зареєстровано 13.01.2017 за ОСОБА_1 , номер запису про інше речове право 18586447.

Пунктом 15, 16 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер :04:024:0215, площею 5,405 га, зареєстрована на праві комунальної власності за Полицькою територіальною громадою в особі Полицької сільською радою Вараського району Рівненської області. Номер запису про право власності 41526957 від 14.04.2021.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 ГПК України).

Розмежування компетенції судів з розгляду спорів здійснюється відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

За змістом статті 31 Земельного кодексу України, статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Таким чином, земельна ділянка, що надається для ведення фермерського господарства, є основною та необхідною умовою для здійснення фермерським господарством господарської діяльності у сфері товарного сільськогосподарського виробництва.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року в справі № 922/1830/19 (провадження № 12-91гс20) зазначено, що «з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Велика Палата Верховного Суду зазначає, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство».

Визначення юрисдикції справи є першочерговим питанням, яке вирішується судом незалежно від інстанції за принципом ex officio.

У справі, що переглядається, спір виник між прокурором, центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин та фізичною особою щодо користування землями фермерського господарства, тому цей спір повинен розглядатися господарським судом незалежно від того, чи отримував ОСОБА_1 раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створив він це фермерське господарство.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є засновником ТзОВ «Радехівський райінвест». Будь-яких інші записи щодо реєстрації ОСОБА_1 фермерського господарства чи ФОП відсутні. Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що до 2022 року відповідач здійснював фермерську діяльність (вирощував сільськогосподарську продукцію) без реєстрації фермерського господарства.

Оскільки юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу сторін та предмета позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що позов має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. (ч.1 ст.256 ЦПК України)

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, суд відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Рівненського апеляційного суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 255, п.1 256, 368, 374, 377, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури Романчука Павла Івановича задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 січня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки закрити.

Повідомити керівника який пред`явив позов в інтересах держави в особі Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області, що розгляд справи за їх позовом віднесено до юрисдикції господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 червня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.