Справа №:755/4991/23
Провадження №: 2/755/3303/23
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

"17" квітня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва), третя особа - приватний нотаріус Сташевська Анастасія Григорівна, про зняття арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Калініченко О.В. з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва), третя особа - приватний нотаріус Сташевська Анастасія Григорівна, про зняття арешту майна.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 35033710, тип обтяження: арешт всього нерухомого майна, зареєстрований 23 червня 2014 року, підстави обтяження: постанова ВДВС Дніпровського району, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_2 .

Вказану позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено в п.42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

З урахуванням наведеного, позовна заява про зняття арешту з нерухомого майна має пред`являтись до суду за місцем знаходження такого майна, за правилами виключної підсудності, оскільки заявлені вимоги в цьому позові, стосується об`єктів нерухомості.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що згідно постанови від 23 червня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Дніпровського p-ну м. Києва, виконавцем було накладено арешт на майно та оголошено заборони на його відчуження не визначене майно, усе нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , який є власником будинку та земельної ділянки, які знаходиться під арештом. Позивач є спадкоємцем після смерті батька. Під час оформлення спадкових прав з`ясувалося, що на будинок та земельну ділянку, що входять до складу спадкового майна, накладено вищезазначений арешт. Представник позивача вважає, що за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно спадкодавця, порушується право позивача як спадкоємця, внаслідок чого позивач позбавлений змоги успадкувати майно після смерті свого батька ОСОБА_2 .

Як убачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 3,6199 га в Київській області, Згурівський район, кадастровий номер :11:001:0048 та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим обтяження - арешт нерухомого майна, на підставі постанови №35033710, виданої 23 червня 2014 року ВДВС Дніпровського РУЮ, зареєстрований лише за вищевказаною земельною ділянкою.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про місце розташування спадкового арештованого майна суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи за підсудністю на розгляд до Згурівського районного суду Київської області.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 30, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу №755/4991/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва), третя особа - приватний нотаріус Сташевська Анастасія Григорівна, про зняття арешту майна - передати за підсудністю на розгляд до Згурівського районного суду Київської області (07600, Київська область, Згурівський район, смт Згурівка, вул. Українська, буд. 43).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: