ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/2517/18 Номер провадження 22-ц/814/429/23Головуючий у 1-й інстанції Шишкін О.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 січня 2022 року (час ухвалення судового рішення 15:19:25 год до 15:43:17 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 07 лютого 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

третя особа - Шоста Харківська державна нотаріальна контора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати, що вона з поважних причин пропустила строк на подачу заяви до нотаріальної контори для вступу у спадщину, і визначити їй додатковий строк терміном два місяці для подачі заяви до Шостої Харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 25.05.2006 року її подруга ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою вона дружила зі студентських років, склала на її користь заповіт.

Позивач була хрещеною матір`ю ОСОБА_3 , вони постійно підтримували між собою дружні стосунки, часто зустрічались, спілкувались по телефону. Майже кожен вихідний ОСОБА_3 приїзджала до позивачки в гості, допомагала продуктами, овочами, фруктами. На початку червня місяця 2017 року ОСОБА_3 повідомила позивачці, що захворів її чоловік ї потребує догляду, тому вона буде мешкати у нього, попросила їй не дзвонити деякий час, сказала, що сама зателефонує, коли у неї буде можливість. Десь у жовтні місяці позивачка подзвонила їй сама, але телефон не відповідав. У грудні 2017 року позивач поїхала до ОСОБА_3 на квартиру, але двері в під`їзді ніхто не відкрив. 06.02.2018 року позивачка отримала лист із Шостої Харківської державної нотаріальної контори, з якого їй стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і позивачку запрошують до нотаріальної контори для можливості оформлення спадщини. 07.02.2018 року позивачка звернулась до Шостої Харківської нотаріальної контори із заявою про роз`яснення оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3 , де їй роз`яснили, що вона пропустила шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, тому їй необхідно звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку встановленим обставинам, тому зробив помилковий висновок про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Звертається увага, що про смерть ОСОБА_3 позивачка дізналася лише із листа нотаріальної контори від 06 лютого 2018 року, у якому її запросили для оформлення спадщини, тобто про заповіт позивачці стало відомо лише із повідомлення нотаріальної контори, яке вона отримала після сплину шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Наголошується, що сталою судовою практикою необізнаність спадкоємця про існування заповіту визнається поважною причиною для задоволення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 20.07.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

У відзиві адвокат Бессонова О.М., представник ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З посиланням на текст позовної заяви стверджується, що позивачка із дати складання заповіту на її користь була обізнана про його існування, а єдиною причиною, з якої вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори, є необізнаність про смерть ОСОБА_3 , що, як правильно встановив суд, не може визнаватися об`єктивною перешкодою у здійсненні права на спадкування.

Наголошується, що законодавством на нотаріуса не покладений обов`язок повідомляти спадкоємців про смерть спадкодавця та не визначено строків для вчинення таких дій.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2006 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті вона заповідає ОСОБА_1 , про що склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2-1077.

Згідно з повідомленням №389/02-14 від 26.01.2018 ОСОБА_3 , 1945 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим запропоновано ОСОБА_1 звернутися із заявою до нотаріальної контори за роз`ясненням можливості оформлення спадщини.

Крім того, державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л. подано оголошення до газети «Слобідський край», в якому було зазначено: «Просимо гр. ОСОБА_1 1943-1950 р.н. прибути до Шостої Харківської державної нотаріальної контори у зв`язку з тим, що в провадженні нотаріальної контори перебуває спадкова справа (спадкодавець за цією спадковою справою за життя залишив заповіт на Вашу користь).

Листом завідувача Шостої ХДНК Головащенко О.Л. №556/02-14 від 07.02.2018 роз`яснено ОСОБА_1 , що вона пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини і їй необхідно звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач та його представник, як на підставу для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - необізнаність про смерть спадкодавця - без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини - не свідчать про поважність пропуску позивачем зазначеного строку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає

у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд України та Верховний Суд у своїх висновках неодноразово зазначали, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 та постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року (справа № 484/3221/17), від 10 січня 2019 року (справа № 263/1221/17), від 07 серпня 2019 року (справа № 629/1886/18), від 28 жовтня 2019 року (справа № 761/42165/17-ц), від 20 листопада 2019 року (справа № 209/1795/18), від 21 листопада 2019 року (справа № 626/2055/18), від 25 березня 2020 року (справа № 642/2539/18-ц), від 09 квітня 2020 року (справа № 648/703/17), від 15 квітня 2020 року (справа № 190/106/18), від 26 березня 2020 року (справа № 517/82/19 і № 642/2539/18-ц), від 10 червня 2020 року (справа № 640/13714/17), від 01 липня 2020 року (справа № 131/192/19), від 24 липня 2020 року (справа № 729/559/18), від 07 вересня 2020 року (справа № 389/3108/18), від 22 грудня 2021 року (справа № 703/4978/19).

У межах розгляду цієї справи встановлено, що позивачка не належить до осіб першої, другої, третьої, четвертої чи п`ятої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 (ст.1261 - ст.1265 ЦК України).

Матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що позивачка за життя ОСОБА_3 була обізнана про заповіт на її користь. Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на таку обставину є лише припущенням відповідача.

У справі також відсутні докази про те, що позивача знала або мала дізнатися вчасно про смерть ОСОБА_3 , наприклад, спільне проживання, тощо.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , то останнім днем для подання заяви про прийняття спадщини було 15 грудня 2017 року.

Як слідує з матеріалів справи, нотаріус повідомив позивачку про існування заповіту і можливість оформлення спадщини листом від 21 січня 2018 року (а.с.7), тобто після закінчення строку для прийняття спадщини.

Оголошення-повідомлення у газеті опубліковане 18 січня 2018 року (а.с.49), тобто також після закінчення строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Отже, за змістом наведених нормативних актів нотаріус має вжити заходів із повідомлення спадкоємців про заповіт саме у межах строку для прийняття спадщини, проте, як встановлено у межах розгляду цієї справи, такі дії вчинені нотаріусом після сплину такого строку, що об`єктивно позбавило позивачку можливості подати заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог, а саме про задоволення позову.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , подаючи позовну заяву, до суду сплатила 704,80 грн судового збору (а.с.1), за подання апеляційної скарги сплачено 992,40 грн (а.с.168)

Позовні вимоги і апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволені.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 сторони 704,80 + 992,40 = 1 697,20 грн судових витрат.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 січня 2022 року

скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк - два місяці, для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 697,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов