Справа № 487/7292/21
Провадження № 2/487/370/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва 13.10.2021 року з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування на 9/100 (дев`ять сотих) часток в праві власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 , та дозволити зняття з реєстрації місця проживання. Судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 03.11.2020 року серія НМН №081085 на праві приватної власності належить частка домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Попередньою власницею вищезазначеної частки в праві власності на домоволодіння була мати позивача ОСОБА_4 . У червні 2016 року мати позивача ОСОБА_4 , будучи власницею вищезазначеної частки в праві власності на домоволодіння, зареєструвала в частці домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Підставою для даної реєстрації став договір позички від 24.05.2016 року серія НВТ №226441, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. За умовами договору позички позикодавець передає безоплатно користувачу, а користувач приймає від позичкодавця 9/100 часток в праві власності до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , для користування протягом строку встановленого даним договором. Даний договір укладався строком на два роки і одинадцять місяців, був дійсним до 24.04.2019 року. Оскільки договір позики закінчив свою дію 24.04.2019 року, відповідач втратив право користування на 9/100 часток даного домоволодіння та був зобов`язаний повернути їх. ОСОБА_2 не проживає у спірному домоволодіння з моменту припинення строку дії договору позички, а саме: з 24.04.2019 року, та не бере участі у витратах на утримання домоволодіння, але самостійно не знявся з реєстрації, що порушує права позивача. Відповідач знайомий матері позивача, родичем позивачу з матір`ю не є, тісного спілкування з ними у відповідача ніколи не було.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 03.11.2022 року у зв`язку з порушенням вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус ММТО Миколаївської області Горбунов К.Є., про визнання фіктивним договору дарування 53/200 часток домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 03.11.2020 року.

Відповідачем ОСОБА_2 08.05.2023 року подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Заводським районним судом міста Миколаєва по справи №487/307/23, провадження №2/487/1300/23, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу та визнання права власності на частку у спірному домоволодінні.

У судовому засіданні 16.05.2023 року представник позивача просила відмовити у задоволенні заявленого клопотання у зв`язку з відсутністю підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідач у судовому засіданні 16.05.2023 року клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ухвали від 13.04.2023 року Заводським районним судом міста Миколаєва по справі №487/307/23, провадження №2/487/1300/23, було відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_2 просив встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без шлюбу з лютого 2012 року до липня 2020 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 48/200 домоволодіння АДРЕСА_1 ; залишити у власності за ОСОБА_4 48/200 частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову у справі №487/307/23 ОСОБА_2 зазначено, що з лютого 2012 року та до липня 2020 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, разом вели домашнє господарство. У 2013 року вони придбали на ім`я відповідачки ОСОБА_4 43/200 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 за 35 000 доларів США, та на їх ремонт витратили понад 15 000 доларів США спільних грошових коштів. У 2014 році сторони придбали на ім`я відповідачки ОСОБА_4 9/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 за 5 000 доларів США, і зробили ремонт на 25 000 доларів США. У 2017 році сторони придбали на ім`я відповідачки ОСОБА_4 35/200 часток вищевказаного домоволодіння за 9 000 доларів США, і зробили ремонт на 20 000 доларів США. Загалом частки придбаного майна складають 96/200 (48/100). Відповідачка відмовляється надавати позивачу частку у спільному сумісному майні, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначене відповідає постанові Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі №357/10397/19, провадження №61-5752сво21.

З огляду на викладене, об`єктивно неможливим є розгляд справи №487/7292/21 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, до набрання законної сили рішенням у справі №487/307/23 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спірний об`єкт нерухомості, враховуючи, що між вказаним справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені у справі №487/307/23, будуть мати преюдиційне значення для справи №487/7292/21. Рішення суду у справі №487/307/23 встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі №487/7292/21, зібрані докази по якій не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, у зв`язку з чим провадження по справі №487/7292/21 підлягає зупиненню до набрання законної сили рішенням по справі №487/307/23.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 251 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження по даній цивільній справі №487/7292/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, до набрання законної сили рішенням у справі №487/307/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спірний об`єкт нерухомості, яка перебуває в провадженні Заводського районного суду міста Миколаєва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.О. Темнікова