ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/896/23
Головуючий в 1-й інстанції - Калюжна В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, в обґрунтування позову вказавши наступне. Відповідачі мешкають в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства в повному обсязі не вносять, у зв`язку з чим, за період з 01.02.2012 року по 31.08.2019 року за ними утворилась заборгованість у розмірі 21865 грн. 28 коп. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь КП «Водоканал» заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 21865 грн. 28 коп. та стягнути на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 гривень.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2020 року, позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ідентифікаційний код юридичної особи 03327121) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Водоканал» суму заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.02.2012 року по 31.08.2019 року у розмірі 21 865 (двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) гривень 28 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 35 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 35 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 35 копійок.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2020 року у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не доведено наявність договірних відносин зі скаржником, не надано доказів щодо осіб, які користуються послугами позивача за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживали і послугами позивача не користувалися. Крім того, до спірних правовідносин слід застосувати наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Водоканал», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 16.02.2022 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), встановлено, що відповідачка у справі ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 15 грудня 2021 року складено відповідний актовий запис №2984.

Смерть фізичної особи, як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за яким до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Допускається правонаступництво у справі за позовами про право, яке за своєю природою є майновим та тісно не пов`язані з особою суб`єкта.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи суд залучає до участі у справі його правонаступника набудь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Для встановлення правонаступників померлої ОСОБА_2 надіслано запит до Третьої запорізької державної нотаріальної контори. На запит надіслано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру станом на 17.05.2023 року, згідно якої спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась і свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Таким чином, правонаступників померлої ОСОБА_2 на момент розгляду справи не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду також зважує на те, що позивач у подальшому не позбавлений права у встановленому законом порядку отримати відомості про правонаступника померлого відповідача, якщо такі з`являться та пред`явити до них відповідні позовні вимоги.

Враховуючи наведене, а також зважуючи на наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, які будуть наведені нижче, колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 05.11.2019 року №01-17/02/6195 (а.с. 17).

Згідно довідки КП «Водоканал» та розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_5 , за період з 01.02.2012 року по 31.08.2019 року відповідачі мають заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення загальним розміром 21865 гривень 28 копійок (а.с. 5-8 ).

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачами своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, які не спростовані відповідачами.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково виходячи з наступного.

Відносини учасників спору регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" як у минулій редакції, так і у редакції, яка набула чинності з червня 2018р., якими унормовано договірні засади таких відносин.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

За загальними правилами, визначеними вказаним законом, виконавець послуг надає відповідний вид житлово-комунальних послуг споживачу, який їх споживає та має зворотній обов`язок щодо їх сплати за встановленими тарифами та у встановлені договором строки і порядку.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою-комунальних послуг.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення.

За ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Порядок проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам - фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду і питне водопостачання» № 2918-ІІІ від 10.01.2002р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введеними в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. № 630, «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 306/1 від 23.07.2013р. та «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №142 від 24.03.2017 р.

Зокрема, пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Пунктом 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що за умови документального підтвердження, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Порядком від 23.07.2013р. та Порядком від 24.03.2017р. встановлено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків з початку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Відповідно до пп. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Скаржником не надано належних та допустимих доказів того, що вона та відповідачка ОСОБА_6 не користувалися послугами з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за спірний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 року "Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення КП "Водоканал" визначено виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території м. Запоріжжя, яким фактично надані вказані послуги до помешкання відповідачів, а тому воно правомірно розраховує на їх оплату споживачами.

Оскільки відповідачі користувалися послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносили не в повному обсязі, в зв`язку чим за період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2019 року утворилась заборгованість по оплаті за водопостачання і водовідведення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення такої заборгованості.

Однак колегія суддів апеляційного не погоджується із визначенням розміру такої заборгованості.

Враховуючи, що скаржник у справі відповідачка ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні підтвердження, остання не мала можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема щодо подання заяви про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. Оскільки відповідні вимоги викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за необхідне їх прийняти та розглянути.

Що стосується застосування до спірних відносин строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позивачем пред`явлено позов у цій справі 24 жовтня 2019 року. Період стягнення заборгованості визначено у межах з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2019 року. За вказаний період мали місце сплати заборгованості, а саме в період з квітня 2012 року по липень 2014 року, однак такі сплати не можна вважати дією, що перериває строк позовної давності оскільки вони зараховані не на погашення поточної заборгованості, а на погашення заборгованості за минулий період по рішенню суду. Таким чином, за період нарахування заборгованості жодної оплати послуг не відбулося, що вказує на відсутність підстав для стягнення заборгованості з 01.02.2012 року по 01.09.2016 року у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Між тим, заборгованість з період з 01.10.2016 року по 31.08.2019 року у розмірі 13421,81 грн. підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Провадження у справі в частині вимог позову Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення - закрити.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ідентифікаційний код юридичної особи 03327121) суму заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.10.2016 року по 31.08.2019 року у розмірі 13421,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 589,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 589,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 19 червня 2023 року.

Судді: С.В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков