Справа № 591/2411/23
Провадження № 2/591/357/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ейсмонта Є.А. звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 та свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачкою 12 серпня 2006 року було зареєстровано шлюб, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2021 року розірваний. У період перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що після розлучення сторони не змогли дійти згоди щодо розподілу спільного майна, просить визнати за позивачем право власності на частини зазначеної квартири.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2023 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13 червня 2023 року о 09-00 год.

В підготовче засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від відповідачки надійшла письмова заява, в якій вона визнає заявлений позов у повному обсязі.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 12 серпня 2006 року , який розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми 18 лютого 2021 року у справі № 591/16/21 (а.с.10-11).

З договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 22 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В., вбачається, що власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , є позивач (а.с. 6).

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Під час судового розгляду встановлено, що придбання спірної квартири відбувалося в період перебування подружжя ОСОБА_3 у шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується відповідачкою, а тому вказане житлове приміщення належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

За нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частину спірної квартири.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 142, 200, 206, 207, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2000 грн. 00 коп.

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 26 березня 2023 року за квитанцією №Н042-В8ТК-СА39-ВА82 в сумі 2387 грн. 20 коп., тобто в розмірі 1193 грн. 60 коп. та сплаченого 07 квітня 2023 року за квитанцією № А6В8-АККТ-1К46-Н5Х3 в сумі 1612 грн. 80 коп., тобто в розмірі 806 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.П.Сидоренко