Справа № 523/4100/22
Провадження №2-п/523/62/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кічук І.Г.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш. про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року по цивільній справі №523/4100/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

10.05.2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Гареєв Є.Ш. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, якою просить: скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В обґрунтування поданої заяви, адвокат Гареєв Є.Ш. зазначає про наступне:

1) повний текст рішення суду був отриманий представником відповідача 04 травня 2023 року, згідно розписки у журналі суду, тому є всі підстави для поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд;

2) позивач повністю ввів суд в оману щодо обставин сімейного проживання сторін, зазначив взагалі неправдиві відомості. До 2023 року позивач, відповідач та їх син проживали однією сім`єю, за однією адресою. Зазначене підтверджується рішенням від 21.03.2022 року, де зазначено що сторони та їх син проживають з 2015 року у Щецині (Польща). Зазначеним рішенням було надано відповідачу дозвіл на постійне проживання на території Республіки Польщі. Відповідач взагалі не знала про наявність даної справи у суді м. Одеса, оскільки вже багато років проживає у м. Польша. Отже, висновок суду про те, що з липня 2022 року сім`я сторін розпалась ґрунтується на неправдивих відомостях. Відповідач не була належним чином повідомлена про розгляд справи, що позбавило її права надати відзив на позов. Крім того, у заочному рішенні суду зазначено, що син сторін проживає із батьком в спору щодо проживання дитини у сторін немає. Відповідач з цим категорично не погоджується. Спільна дитина проживає з обома батьками.

Ухвалою судді від 12.05.2023 року прийнято заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш. про перегляд заочного рішення від 05.07.2022 року до свого провадження.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гареєв Є.Ш. з`явився, наполягав на перегляді заочного рішення суду, просив поновити строк на подачу заяви, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві про перегляд. Додатково зазначив, що станом на дату ухвалення судом рішення, сторони спільно проживали однією сім`єю, мали спільні рахунки. Лише у лютому 2023 року ОСОБА_1 переїхав на іншу адресу. Відповідач ОСОБА_2 має намір зберегти сім`ю, між сторонами відбуваються розмови, тому є всі підстави для скасування заочного рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, однак надав заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення суду. Зазначив, що відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи, за місцем її реєстрації, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. В квартиру за адресою: АДРЕСА_1 позивач не має доступу, оскільки відповідачка перешкоджає йому в цьому, він не може навіть забрати свої речі. Про наявність заочного рішення суду Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 року позивач сповістив відповідачку у вересні 2022 року. Він категорично проти перебування у шлюбі із ОСОБА_2 . Спір про місце проживання дитини відсутній, так як син сторін ОСОБА_3 завжди проживав і проживає із ним. До заперечення було додано заяву ОСОБА_4 від 22.05.2023 року, згідно якої він повідомив суд про те, що на початку вересня 2022 року батько повідомив, що мати та батько більше не чоловік та жінка. Він проживає із батьком, який не заперечує проти того, щоб він зустрічався і спілкувався із матір`ю.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кічук І.Г., з`явившись до судового засідання, заперечувала проти перегляду заочного рішення суду, надала письмові заперечення. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 була двічі належним чином повідомлена про розгляд справи, перед ухваленням судом рішення, за адресою її реєстрації в м. Одеса. Тому, доводи про неналежне повідомлення відповідача не заслуговують на увагу. Позовна заява про розірвання шлюбу була подана до суду у квітні 2022 року. На той момент і до теперішнього часу шлюбні відносини між сторонами припинені, втрачено почуття любові один до одного. Суд не розглядав вимоги про місце проживання дитини і не ухвалював рішення з цього питання. Тому, посилання в заяві про перегляд заочного рішення суду на існування спору щодо того, з ким повинна проживати дитина, є безпідставними. Спір про місце проживання дитини відсутній, так як син сторін ОСОБА_3 завжди проживав і проживає із батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 286 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку що заява представника ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш. про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року по цивільній справі № 523/4100/22 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2- 4 статті 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Судом встановлено, що 04.05.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гареєв Є.Ш. отримав копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року. Це підтверджується витягом із Журналу суду.

Докази отримання копії рішення суду відповідачем ОСОБА_2 раніше, в матеріалах справи відсутні. Зокрема, матеріали справи не містять доказів надіслання зазначеного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року ОСОБА_2 , згідно ст. 272 ЦПК України. Судові повістки, які направлялись відповідачу ОСОБА_2 до ухвалення рішення суду, повернулись на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням особи, однак не свідчить про її обізнаність про наявність в суді справи.

10.05.2023 року до суду надійшла заява адвоката Гареєва Є.Ш. про перегляд заочного рішення суду Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року.

За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

У справі «Делькорт проти Бельгії», рішення від 07.01.1970, ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У рішенні «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (п. п. 50-51 і 69), ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав.

Відповідно до практики ЄСПЛ «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. Конвенції, а відмова суду вирішувати фактичні обставини справи, які є значущими у вирішенні спору може спричинити порушення ст. 6 Конвенції («Терра Вонінген Б.В. проти Нідерландів» п. 53-55).

Виходячи із наведеного, суд вважає що існують достатні правові підстави для поновлення адвокату Гареєву Є.Ш., як представнику ОСОБА_2 , пропущеного строку на подання заяви про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2012 року, оскільки повне заочне рішення суду від 05.07.202 року не надсилалось на адресу ОСОБА_2 , докази цьому в матеріалах справи відсутні, заяву про перегляд заочного рішення суду Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року подано представником відповідача у двадцяти денний строк, встановлений ч.3 ст. 284 ЦПК України, з дня отримання копії рішення суду.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року: розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.09.2007 року у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №765.

Відповідач ОСОБА_2 не з`явилась у судове засідання 19.05.2022 року та 05.07.2022 року, повідомлялась про дату, час та місце розгляду судової справи двічі, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення на адресу її реєстрації: АДРЕСА_2 судової повістки. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Разом із тим, із заяви про перегляд заочного рішення, суду стало відомо, що ОСОБА_2 вже довгий час фактично не проживає на території України, у тому числі за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , а проживає на території Республіки Польща. Зокрема, згідно рішення Західнопоморського воєводства від 21.03.2022 року, надано ОСОБА_2 дозвіл на постійне проживання на території Республіки Польща. Також в цьому рішенні зазначено, що з 2019 року ОСОБА_2 мала дозвіл на тимчасове проживання. 01.02.2022 року працівники відділу Прикордонної служби провели бесіду за адресою, вказаною у заяві. У ході бесіди було встановлено, що ОСОБА_2 проживає з чоловіком ОСОБА_1 та сином у квартирі по АДРЕСА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , громадянином Польщі, понад чотирнадцяти років.

За наведених обставин, суд дійшов висновків про те, що відповідач ОСОБА_2 не з`явилася у судові засідання, не повідомила про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву, з поважних причин, оскільки не могла бути обізнана про розгляд справи, внаслідок не перебування на території України, фактично проживаючи на території Республіки Польща, що добре було відомо позивачу, однак не повідомлено суду.

При цьому однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Одночасно, доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гареєв Є.Ш. про те, що: 1) відповідач має намір та бажання зберегти сім`ю, що і стало підставою для подачі заяви; 2) станом на момент ухвалення рішення суду від 05.07.2022 року, сторони проживали однією сім`єю, і відповідачка навіть не підозрювала про наявність в провадженні суду справи про розірвання шлюбу; 3) відповідачка категорично не погоджується із встановленими у рішенні обставинами того, що спільний син проживає із батьком, оскільки це не відповідає дійсності; мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому підлягають перевірці судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

На підставі наведеного, суд дійшов висновків що заочне рішення підлягає скасуванню, а справа призначенню до нового розгляду, за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись: ст.ст. 260, 261, 263, 280-288 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику відповідача ОСОБА_6 адвокату Гареєву Є.Ш. строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року.

Заяву представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Гареєва Є.Ш. про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року - задовольнити.

Скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 року по справі № 523/4100/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Призначити справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 31.05.2023 року об 11 год. 30 хв., з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи, про що повідомити учасників справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 31.05.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко