Справа № 951/270/23
Справа № 2-о/951/16/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року смт Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Рокецького Б. Р.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Козова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Козівська селищна рада Тернопільської області в особі Потіцького старостинського округу про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

27.03.2023 адвокат Білик Л. С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює постійний догляд за інвалідом І групи, підгрупи «Б» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що ОСОБА_2 є інвалідом I групи інвалідності підгрупи «Б» по зору й потребує стороннього догляду, проживає разом із ОСОБА_1 . Відповідно до акту №5 від 31.01.2023 обстеження матеріально-побутових умов проживання заявника встановлено, що такий здійснює догляд за ОСОБА_2 .. Інших осіб, які б надавали допомогу у сусіда заявника відсутні (мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла)

Встановлення факту здійснення догляду за сусідом ОСОБА_2 необхідне ОСОБА_1 для подальшого звернення до державних органів з приводу реалізації права на отримання соціальних виплат, пільг.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 31.03.2023 матеріали цієї заяви залишенні без руху.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 12.04.2023 прийнято заяву до розгляду й відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив такі задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - Білик Л. С. у судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, згідно з якої просить проводити розгляд справи без її участі, за участю заявника /а.с.51/.

Представник Козівської селищної ради Тернопільської області - Добалюк С. В. у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав «відзив», відповідно до якого просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, при прийнятті рішення покладається на думку суду /а.с.36-37/.

Заслухавши думку заявника, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку.

Отож, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 25.11.2022, актовий запис №390 /а.с.20/.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом першої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 від 08.02.2023 /а.с.12/, копією довідки МСЕК серія 12 ААВ № 677945 від 11.01.2023 /а.с.13/, копією висновку Амбулаторії загальної практики сімейної медицини №27 від 16.01.2023 /а.с.14/. Інвалідність встановлена довічно, ОСОБА_2 потребує сторонньої допомоги, як зазначено у копії індивідуальної програми реабілітації інваліда № 131 вікова категорія від 18 років і старше від 11.01.2023, виданої Тернопільським обласним центром медико-соціальної експертизи без номера /а.с.15-18/.

Копією акту № 05 від 31 січня 2023 року, складеного за участі комісії у складі діловода організаційно-виконавчої роботи ОСОБА_5 , соціального робітника ОСОБА_6 та сусідів, стверджується, що ОСОБА_1 , 1977 року народження, дійсно здійснює догляд за ОСОБА_2 , 1973 року народження, інвалід І групи і вони проживають разом а адресою АДРЕСА_1 /а.с.21/.

Крім того, з показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були допитані у судовому засіданні 17.05.2023, встановлено, що ОСОБА_1 здійснює догляд за ОСОБА_2 , оскільки близькі родичі останнього не мають можливості доглядати за ним. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Представник ОСОБА_1 - Білик Л. С. зазначає, що метою звернення до суду є встановлення факту здійснення постійного догляду за сусідом ОСОБА_2 , яке необхідне заявнику для подальшого звернення до державних органів з приводу реалізації права на отримання соціальних виплат й пільг.

Водночас такі твердження представника заявника є помилковими з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи довічно, а також те, що ОСОБА_1 здійснює за ним догляд.

Разом з тим в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, що ОСОБА_2 потребує опіки чи піклування.

Так, ст. 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини 1-3 ст. 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Тому, оскільки в суду немає відомостей про те, що ОСОБА_2 визнаний недієздатним згідно з рішення суду, посилання представника заявника в поданій заяві на ту обставину щодо подачі такої з метою оформлення опікунства над таким є безпідставним.

В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Вказана норма процесуального закону вказує на те, що встановлення опіки й призначення опікуна є компетенцією суду, що також спростовує доводи заяви представника заявника.

Щодо отримання заявником соціальних виплат й пільг, то суд звертає увагу на наступне.

Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, який затверджено постановою Кабінету міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, встановлено механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є особами з інвалідністю I групи (п. 1 вказаного Порядку).

Згідно з пункту 6 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (далі Порядок) передбачено, що для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до структурного підрозділу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку. Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги від фізичної особи, яка надає соціальні послуги. Форми заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та заяви про згоду отримувати соціальні послуги від фізичної особи, яка надає соціальні послуги, затверджуються Мінсоцполітики. У разі відсутності в об`єднаній територіальній громаді структурного підрозділу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі приймається уповноваженою посадовою особою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади. Також заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі може прийматися центром надання адміністративних послуг за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

За змістом п. 14 Порядку, компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається структурним підрозділом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги. Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями структурного підрозділу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Тож, на думку суду зміст наведеного вище Порядку вказує на те, що законом визначено процедуру подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Заявник та його представник не надали суду доказів про те, що ОСОБА_1 письмово звертався до компетентного органу з приводу оформлення догляду за ОСОБА_2 , та у задоволенні якого йому було відмовлено. Тобто заявник має іншу можливість одержати документ про те, що він зайнятий постійним доглядом за особою з інвалідністю першої групи, що виключає встановлення такого факту в судовому порядку.

Суд не може брати на себе функції іншого органу, в даному випадку Козівської селищної ради Тернопільської області та вирішувати питання, що віднесені до його компетенції згідно з наведеного Порядку.

На думку суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Козівська селищна рада Тернопільської області в особі Потіцького старостинського округу про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12-13, 76-81, 89, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315-317, 319, 352-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Козівська селищна рада Тернопільської області в особі Потіцького старостинського округу про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дані паспорта: № НОМЕР_4 , виданий органом №6118 20.01.2023.

заінтересована особа - Козівська селищна рада Тернопільської області в особі Потіцького старостинського округу, місцезнаходження: вул. Грушевського, 38, смт Козова, Тернопільський район, Тернопільська область; .

Дата складення повного судового рішення 13.06.2023.

Суддя О. Б. Гриновець