Справа №751/910/23
Провадження №2/751/560/23
Рішення

Іменем України

14 травня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Савчук М. О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати, виплату премії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

31.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв в якому просить зобов`язати відповідача здійснити їй перерахунок заробітної плати за грудень 2022 року у сумі 5 000 грн. 00 коп., стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а також, судові витрати на послуги адвоката в розмірі 6 441 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 03.09.2013 року вона працює в Національній академії керівних кадрів культури і мистецтв на посаді завідувача канцелярії відділу кадрів та документозабезпечення, з оплатою праці згідно штатного розпису.

Вказує, що відповідно до ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2136 (надалі - ЗУ № 2136) відповідач в односторонньому порядку з 01.04.2022 р. призупинив з нею дію трудового договору, яку було відновлено 28.09.2022 року, однак, заробітну плату за вересень, жовтень та листопад 2022 р. їй було нараховано і виплачено не в повному обсязі, тобто, без нарахування надбавок, що вона отримувала на день призупинення трудових відносин, а у грудні 2022 року їй зменшили премію. Дані дії відповідача вважає такими, що порушують норми діючого законодавства, у зв`язку з чим їй також було завдано моральної шкоди.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.02.2023 року, позовна заява ОСОБА_1 , залишена без руху, оскільки була подана з порушенням ч. 4 ст. 177 ЦПК України. У встановлений строк позивачем виправлені недоліки.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.03.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами.

07.04.2023 року від Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), в якому просять в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 67 - 72), посилаючись на те, що порядок виплати, види, розміри та критерії преміювання працівників відповідача регулюється Додатком № 3 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв на період з 06.11.2020 р. по 06.11.2023 р. (схвалений на конференції трудового колективу 06.11.2020, протокол № 2) «Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників за рахунок коштів загального і спеціального фонду» (далі: Положення).

Вказує, що норми вищевказаного Положення регулюють розмір премії працівника, в тому числі і позивача, зокрема, відповідно до пункту 1.6. Положення «джерелами формування фонду преміювання та матеріального заохочення є: економія фонду оплати праці по загальному і спеціальному фондах державного бюджету, в межах затвердженого кошторису доходів та витрат на відповідний рік для всіх працівників, кошти спеціального фонду державного бюджету, в межах фактичних надходжень до цього фонду».

Також, згідно з пунктом 2.2.1. Положеня «Премії за особистий внесок працівників у загальні результати наукової та науково - педагогічної, виробничої, господарської, фінансово - економічної діяльності Академії за підсумками роботи за відповідний період (місяць, квартал, рік). Розмір (конкретна сума або відсоток) премії визначається Ректором Академії і залежить від наявного обсягу фонду преміювання на відповідну дату».

Тиким чином, розмір премії працівника (включно з позивачем) залежить від наявного обсягу фонду преміювання на відповідну дату та внесок працівників у загальні результати діяльності, отже, розмір не може бути сталим та залежить від вищезазначених обставин.

Посилаючись на Закон України «Про оплату праці» зазначає, що встановлення премії є правом, а не обов`язком відповідача.

Звертає увагу суду, що Національна академія керівних кадрів культури і мистецтв, як суб`єкт який використовує працю найманих працівників, сумлінно виконує обов`язок з виплати мінімальної заробітної плати, що є державною соціальною гарантією, до того ж, окрім виплати основної заробітної плати позивачу, а саме: посадового окладу завідувача канцелярії, додатково з метою заохочення та матеріального стимулювання, враховуючи показники роботи та у межах фонду, встановлювалася премія.

Отже, відповідачем реалізується трудова гарантія з виплати премії працівникам, але у межах бюджетних асигнувань, наявного фонду преміювання та з урахуванням показників роботи працівники (рік, квартал, місяць), у зв`язку з чим, відсутні і підстави для відшкодування моральної шкоди.

14.04.2023 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому остання заперечує щодо відзиву відповідача на позовну заяву, посилаючись на те, що даний відзив з посиланням в ньому на нормативне обґрунтування не спростовують вимоги позовної заяви, разом з тим, дії відповідача лише підтверджують дискримінацію її трудових прав та надання переваг іншим працівникам. (а.с. 74 76)

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. (ст. 1 КЗпП України)

Судом встановлено, що відповідно до копії Наказу ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв В.Г.Чернець від 03.09.2013 року за №570-к, ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду завідувача канцелярією відділу кадрів за строковим трудовим договором з 03.09.2013 року по 02.09.2014 року з посадовим окладом згідно штатного розпису за рахунок загального фонду. (а.с. 9)

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 , позивачу 03.09.2014 року продовжено роботу на посаді завідувача канцелярії відділу кадрів. (а.с. 8)

З огляду на копію Наказу ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв В.Г.Чернець від 31.03.2022 року за №68-к, про організацію трудових відносин в Національній академії керівних кадрів культури і мистецтв в умовах воєнного стану та додатку № 1 до нього, вбачається, що ОСОБА_1 з урахуванням дії воєнного стану, введеного згідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на підставі Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», з 01.04.2022 року дію трудового договору, призупинено. (а.с. 19 20)

Відповідно до копії Наказу в.о. ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв О.Копієвської від 28.09.2022 року за №273-к, про відновлення дії укладеного трудового договору та допуск до роботи, керуючись статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-IX та у зв`язку з початком 2022/2023 навчального року, ОСОБА_1 відновлено дію укладеного трудового договору та допущено до виконання роботи відповідно до затверджених посадових обов`язків з 28.09.2022 року (а.с. 22) та копії Наказу в.о. ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв О.Копієвської від 28.09.2022 року за №275-к, про заміну відповідального за ведення військового обліку, у з в`язку зі звільненням відповідального за ведення військового обліку ОСОБА_2 , з 28.09.2022 року ОСОБА_1 призначено відповідальною за ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників здобувачів вищої освіти та працівників Академії та відповідальною за ведення військово-транспортного обліку транспортних засобів і техніки, при цьому, установлено доплату в розмірі 50% посадового окладу. (а.с. 23)

Так, правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплені КЗпП України, який згідно ст. 1 цього Кодексу регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, а також, встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Згідно ч. 3 ст. 94 КЗпП України питання держаного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 96 КЗпП України системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, професійні стандарти та кваліфікаційні характеристики (за відсутності професійних стандартів). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів. Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). За відсутності професійних стандартів таке віднесення може здійснюватися згідно з кваліфікаційними характеристиками. Колективним договором, а якщо договір не укладався - наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, виданим після погодження з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників, можуть встановлюватися інші системи оплати праці.

Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (ч.ч. 1, 2 ст. 97 КЗпП України).

Статтею 7 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що законодавство про оплату праці грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України.

Колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів, відповідно до ст. 10 КЗпП України.

Преамбулою Закону України «Про колективні договори і угоди» від 1 липня 1993 року № 3356-XII встановлено, що цей Закон визначає правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців.

Колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців (ст. 1 ЗУ «Про колективні договори і угоди»).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємстві, в установі, організації, а також з фізичною особою, яка використовує найману працю.

Пунктами 1.1., 1.2. Розділу 1 Колективного договору між-адміністрацією та профспілковим комітетом Національної Академії керівних кадрів культури і мистецтв, між адміністрацією та профспілковим комітетом Національної Академії керівних кадрів культури і мистецтв на період з 06.11.2020 р. по 06.11.2023 р., схваленого на конференції трудового колективу НАКККіМ 06 листопада 2020 року, протокол №-2, розміщеного на офіційному сайті відповідача, а сама: https://nakkkim.edu.ua, закріплено, що з метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин та узгодження інтересів між адміністрацією та працівниками Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв, відповідно до Кодексу законів про працю України, Законів України «Про колективні договори і угоди», «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про охорону прані», постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2013 р., № 115 «Про порядок повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод», Галузевої Угоди між Міністерством культури України та Центральним комітетом Профспілки працівників культури України на 2012-2013 роки (зі змінами) та інших актів законодавства України, укладено Колективний договір між адміністрацією Національної Академії керівних кадрів культури і мистецтв (далі - Колективний договір) в особі Ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв (далі - Академія) ЧЕРНЕЦЯ Василя Гнатовича, який діє на підставі Статуту Академії та профспілковим комітетом в особі Голови первинної профспілкової організації БРАЙЧЕНКА Олексія Дмитровича, яка є представником інтересів працівників Академії і діє на підставі Статуту первинної профспілкової організації Академії (далі - Сторони). Сторони зобов`язуються визнавати і поважати права кожної з них, виконувати взяти на себе зобов`язання, нести відповідальність перед державою і трудовим колективом у порядку, визначеному чинним законодавством і цим Договором.

Розділом 2 Колективного договору, встановлено, а саме, п.п. 2.1., 2.2., 2.3., що колективний договір вступає в дію з моменту підписання його Сторонами і діє упродовж трьох років до укладення нового. При змінах чинного законодавства Сторони вносять відповідні зміни та доповнення до Колективного договору в установленому порядку. Колективний договір, зміни і доповнення розміщуються на сайті Академії. Жодна із Сторін, які уклали цей Колективний договір, не може в односторонньому порядку припинити виконання взятих на себе зобов`язань. Дія Колективного договору може бути припинена тільки за взаємною домовленістю Сторін;

Згідно п. 4.6. Розділу 4 Колективного договору, з питань оплати праці, сторони виходять з того, що оплата праці в Академії здійснюється згідно зі ст. 115 КЗпП України, ст. ст. 21-24 Закону України «Про оплату праці», ст. 29 Закону України «Про культуру», постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (із змінами), наказом Міністерства культури і туризму України 18.10.2005 № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» (із змінами), наказом Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557 «Про впровадження, умов оплати праці та затверджених схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти і наукових установ» (зі змінами), та іншими нормативно-правовими актами України. Адміністрація несе особисту відповідальність за своєчасну ви плату заробітної плати.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. (ст. 1 ЗУ «Про оплату праці»).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» структуру заробітної плати складає:

- основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 ЗУ «Про оплату праці»).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Пунктом 7.5. Розділу 7 Колективного договору встановлено, що невід`ємною частиною даного Договору є Додатки до нього.

Додатком 2 до Колективного договору закріплено Положення Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про надбавки та доплати до тарифних ставок і посадових окладів за рахунок коштів загального і специального фонду, згідно п.п. 1, 3 якого дане Положення розроблено відповідно до Галузевої Угоди між Міністерством культури України та Центральним комітетом профспілки працівників культури України на 2017 - 2022 роки, ст. 9-1 Кодексу законів про працю України, Законів України «Про підприємства України», «Про культуру», «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди», постанови Кабінету Міністрів України, від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 494 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи», Статуту Національної академії керівних кадрів культури, мистецтв та інших законодавчих і нормативно-правових актів України. Положення поширюється на всіх працівників, які працюють в Академії на умовах найму за трудовим договором (контрактом).

Відповідно до п. 11 Додатку 2 до Колективного договору, припинення надбавок і доплат або їх зменшення здійснюється за таких підстав: фінансово економічним станом Академії; оголошення простою; неналежне виконання службових обов`язків; порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку; відсутність на роботі без поважних причин; інші порушення трудової дисципліни; догана.

Згідно до Додатку 3 до Колективного договору, яким встановлено Положення Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про преміювання та матеріальне заохочення, працівників за рахунок коштів загального і спеціального фонду (далі Положення), а саме, п.п. 1.1., 1.3. якого слідує, що дане Положення розроблено відповідно до Кодексу законів про працю України, Законів України «Про підприємства України», «Про культуру», «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди»; постанов Кабінету Міністрів України: від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»; від 14.04.2004 року № 494 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи»; наказів Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557 «Про упорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників начальних закладів, установ освіти та наукових установ»; Міністерства культури країни від 18.10.2005 № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки»; Галузевої Угоди між Міністерством культури України та Професійною спілкою працівників культури України на 2017 - 2022 роки; Статуту Академії, інших законодавчих і нормативно-правових актів України. Положення поширюється на всіх працівників, які працюють в Академії на умовах найму за трудовим договором (контрактом).

Відповідно до п. 1.6. Положення, джерелами формування фонду преміювання та матеріального заохочення є: економія фонду оплати праці по загальному і спеціальному фондах державного бюджету, в межах затвердженого кошторису доходів та витрат на відповідний рік для всіх працівників; кошти спеціального фонду державного бюджету, в межах фактичних надходжень до цього фонду. Норми цього Положения реалізуються Академією тільки в межах коштів та кошторису, не допускаючи при цьому утворення кредиторської заборгованості по оплаті праці.

Згідно з п. 2.2.1. Положення, премії за особистий внесок працівників у загальні результати наукової та науково-педагогічної, виробничої, господарської, фінансово-економічної діяльності Академії за підсумками роботи за відповідний період (місяць, квартал, рік). Розмір (конкретна сума або відсоток) премії визначається Ректором Академії залежно від наявного обсягу фонду преміювання на відповідну дату.

Тобто, розмір премії працівника Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв залежить від наявного обсягу фонду преміювання на відповідну дату та внесок працівника у загальні результати діяльності, таким чином, розмір не може бути сталим та залежить від вищезазначених обставин.

Відповідно до копії витягу з Наказу в.о. ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв О.Копієвської від 25.10.2022 року за №298-к, про преміювання окремих працівників Академії, враховуючи особистий внесок працівників у загальні результати наукової та науково-педагогічної, виробничої, господарської, фінансово- економічної діяльності Академії, активну роботу в приймальній комісії, які поліпшують процес навчальної, науково-методичної, практичної, культурно-виховної підготовки здобувачів вищої освіти та докторантів, завідувача канцелярією кадрів та документозабезпечення, слідує, що ОСОБА_3 у жовтні 2022 року, за рахунок коштів загального фонду Академії, на підставі службових подань керівників структурних підрозділів та колективного договору, премійовано у розмірі 3000 грн. (а.с. 62)

Згідно копії витягу з Наказу в.о. ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв О.Копієвської від 08.11.2022 року за №319-к, про відзначення працівників з нагоди Всеукраїнського дня працівників культури та майстрів народного мистецтва, відповідно до Указу Президента України від 30.12.2013 року № 717/2013, 9 листопада відзначається Всеукраїнський день працівників культури та майстрів народного мистецтва. Висловлюючи щиру повагу та вдячність працівникам Академії за працю та прбфесіоналізм на благо Академії, завідувача канцелярією кадрів та документозабезпечення, вбачається, що ОСОБА_3 у листопаді 2022 року, за рахунок коштів загального фонду Академії, на підставі службових подань керівників структурних підрозділів та колективного договору, премійовано у розмірі 8000 грн. (а.с. 63)

Відповідно до копії витягу з Наказу в.о. ректора Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв О.Копієвської від 16.12.2022 року за №370-к, про преміювання окремих працівників Академії, враховуючи особистий внесок працівників у загальні результати наукової, науково-педагогічної, виробничої, господарської, фінансово - економічної діяльності Академії, які поліпшують процес навчальної, науково-методичної, практичної, культурно-виховної підготовки здобувачів вищої освіти, докторантів, участь у підготовці та проходженні акредитації за окремими видами діяльності, успішне проведення тендерних процедур у 2022 році, завідувача канцелярією кадрів та документозабезпечення - ОСОБА_3 у грудні 2022 року, за результатами роботи у грудні 2022 року за рахунок коштів загального фонду, бюджетна програма 3801160, на підставі колективного договору, премійовано у розмірі 3000 грн. (а.с. 64)

При цьому, згідно довідки про доходи ОСОБА_1 загальна сума доходу за період з 01.10.2022 року по 31.12.2022 року становить 45 729 грн. 98 коп., з якої всього нараховано: за жовтень 10 994,07 грн., з якої утримано податок на доходи та воєнний збір у розмірі 2 142,84 грн., листопад 16 233,3 грн., з якої утримано податок на доходи та воєнний збір у розмірі 3 165,49 грн., та грудень 18 502,61 грн., з якої утримано податок на доходи та воєнний збір у розмірі 8 917,34 грн. (а.с. 65)

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що обов`язок відповідача, як суб`єкта який використовує працю найманих працівників, в частині виплати позивачу заробітної плати, згідно праці за посадою, за грудень 2022 року - виконаний, при цьому, суд наголошує, що встановлення премії є правом, а не обов`язком роботодавця і реалізується у межах бюджетних асигнувань, наявного фонду преміювання та з урахуванням показників роботи працівника (рік, квартал, місяць).

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом та/або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.п. 3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона стверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Наявність причинного зв`язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою і моральною шкодою дає можливість визначити суб`єкта її відповідальності та її межі, тобто особа має нести відповідальність лише за ту шкоду, яка викликана саме її поведінкою.

Отже, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є чотири вищеописані складові (за винятками, встановленими чинним законодавством України).

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

При цьому, на підтвердження моральних страждань позивача та причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача, а також його вини в заподіянні цієї шкоди, суду не надано жодних доказів, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини указав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, підстави покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 4, 10, 94, 96, 97 КЗпП України, ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про колективні договори і угоди, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати, виплату премії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 14.05.2023 року.

Суддя О. Г. Деркач