Провадження № 2/686/993/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

за участю

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому, з урахуванням поданої заяви про зміну предмета позову просили суд усунути їм перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом їх вселення до вказаної квартири та зобов`язати відповідача передати ключі від вхідних дверей до неї, а також встановити порядок користування цією квартирою виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,2 кв.м та балкон, площею 0,9 кв.м; у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 10,1 кв.м.; у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12,0 кв.м., а допоміжні приміщення квартири (кухню, коридор, кладову, ванну кімнату, туалет) залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 1988 року по 2016 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. У 1998 року їх сім`я, яка складалася на той час із чотирьох осіб (чоловіка, жінки та двох дітей: сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 ) приватизувала квартиру АДРЕСА_1 . У 2009 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_1 належну частку у цій квартирі. Таким чином станом на даний час власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 розмір частки , ОСОБА_2 розмір частки та ОСОБА_3 розмір частки . Після розлучення з відповідачем через неприязні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виїхали із вказаної квартири. Впродовж останніх років позивачі неодноразово намагалися повернутися до вказаної квартири, проте через супротив відповідача, який заперечує їх право користування цим житлом, зміну останнім ключів від вхідних дверей цього зробити не можуть. Зазначили, що відповідач не визнає їх права власності та права користуватися цією квартирою, не допускає їх до житла, не бажає добровільно визначити порядок його користування. За таких обставин, просили усунути перешкоди у користуванні цим житлом шляхом їх вселення до неї та зобов`язання відповідача надати ключі від вхідних дверей, а також з урахуванням належних у праві власності на спірну квартиру часток кожному із співвласників визначити порядок користування цим житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог підтримала у повному обсязі. Зазначила, що з 1988 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_5 . Вони проживали сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 . Вказану квартиру вони приватизували на чотирьох осіб у 1998 році. В подальшому її син ОСОБА_5 подарував їй свою частку у розмірі у цій квартирі. Таким чином їй на праві власності наложить частка у спірній квартирі, а її доньці ОСОБА_6 та відповідачу ОСОБА_3 по частці кожному відповідно. У 2016 році вона розлучилася з відповідачем. Оскільки між ними склалися вкрай неприязні стосунки (відповідач зловживав спиртними напоями, часто влаштовував сварки, не допускав її до квартири) вона вимушена була виїхати із цього помешкання. Водночас впродовж останніх років вона намагалася повернутися проживати у цю квартиру та користуватися нею. Проте цього не вдалося, оскільки відповідач категорично заперечує її право проживати та користуватися цим помешкання та не допускає її до квартири: змінив вхідні замки у квартирі, на даний час заселив у неї сторонніх людей. Вважала, що такими діями відповідачем порушуються її права як власника цієї квартири.

Позивач ОСОБА_2 позов, з урахуванням поданих уточнень, підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Зазначила, що вона є власником частки у квартирі АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками цієї квартири є її мати ОСОБА_1 , та її батько ОСОБА_3 . У 2016 році її батьки розлучилися. Через неприязні стосунки з батьком її мати виїхали з цієї квартири. У 2016 році, внаслідок створення відповідачем ОСОБА_3 неможливих умов для спільного проживання (останній зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки), вона вимушена була виїхати із цієї квартири. Разом з цим, впродовж останніх років вона намагалася потрапити до своєї квартири, в якій залишилися її особисті речі, проте цього зробити не може, оскільки відповідач змінив вхідні замки, не допускає її до квартири та заперечує її право користуватися цим житлом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позо не подав.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивачів, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_3 розмір частки , ОСОБА_1 розмір частки та ОСОБА_2 розмір частки .

Загальна площа вказаної квартири становить 62,5 кв.м, житлова площа 39,3 кв.м і складається з: трьох житлових кімнат площами 12,0 кв.м, 10,1 кв.м та 17,2 кв.м; кухні площею 8,1 кв.м; ванної кімнати, площею 3,0 кв.м; туалетом, площею 1,4 кв.м, коридору, площею 8,6 кв.м; кладової, площею 0,30 кв.м та двох балконів площами по 0,9 кв.м кожний, які примикають до кімнат площами 12,0 кв.м та 17,2 кв.м відповідно.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2016 року (справа №686/14879/16-ц) шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 був розірваний.

22.08.2017 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був зареєстрований шлюб. Після реєстрації вказаного шлюбу ОСОБА_8 змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 ».

19.09.2015 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_12 змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_13 ».

У зв`язку із неприязними стосунками, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_14 з іншою, позивачі вимушені були покинути квартиру АДРЕСА_1 . Станом на даний час зі сторони відповідача позивачам чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, відповідач не допускає останніх до цієї квартири, змінив вхідний замок, заперечує їх право на користування цим житлом.

Вказане підтверджено зокрема показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були допитані в судовому засіданні.

Так, у своїх поясненнях свідок ОСОБА_15 зазначила, що проживає у будинку АДРЕСА_2 з 2005 року. Сім`ю Халаменди вона знає як сусідів, які проживали у цьому ж будинку у квартирі АДРЕСА_3 . Зазначила, що між позивачем ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 часто виникали сварки у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 вживав алкогольні напої та не пускав до квартири свою дружину. Після розлучення ОСОБА_1 виїхала з вказаної квартири. Також зазначила, що неодноразово, впродовж останнього часу ОСОБА_1 намагалася потрапити до своєї квартири, проте у зв`язку із зміною замків та відсутністю ключів цього зробити не може. Зазначила, що на теперішній час у цій квартирі проживають інші люди.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що проживає у будинку АДРЕСА_2 з 1993 року. Сім`ю Халаменди знає, як сусідів (вони проживають разом на одному поверсі). Зазначив, що внаслідок зловживання алкоголем ОСОБА_3 часто влаштовував сварки, внаслідок яких його дружина періодично переховувалася у них, він закривав вхідні двері квартири і не пускав свою дружину до квартири. Після розлучення ОСОБА_1 та їх донька виїхали із цієї квартири. Також зазначив, що останні з того часу періодично намагаються потрапити до квартири, проте цього зробити не можуть, оскільки ОСОБА_3 змінив вхідні замки у квартирі.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства ; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі частини 1,2,3 5 ст.319 ЦК України.

Згідно частини 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як встановлено, з матеріалів справи позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі сторони відповідача ОСОБА_3 чиняться перешкоди у доступі та користуванні належним їм на праві спільної часткової власності майном - квартирою АДРЕСА_1 . Вказані перешкоди полягають у неможливості потрапити позивачам до спірного помешкання внаслідок заміни відповідачем замку на вхідних дверях квартири та не надання їм ключів від квартири.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність захисту порушеного права позивачів шляхом покладення на відповідача обов`язку не чинити їм перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , надати ключі від вхідних дверей квартири та примусово вселити позивачів у спірне житло.

Щодо визначення порядку користування спірною квартирою.

Положеннями ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 62,5 кв.м та житлову 39,3 кв.м і складається з 3-х житлових кімнат: 1-а площею 12,0 кв.м, 2-а площею 10,1 кв.м і 3-а площею 17,2 кв.м.

Отже відповідно до належних часток у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 має право на 19,65 кв.м житлової площі; ОСОБА_2 на 9,825 кв.м житлової площі; ОСОБА_3 на 9,825 кв.м житлової площі.

Також встановлено, що між позивачами та відповідачами існує спір з приводу порядку користування цим жилим приміщенням.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що добровільно спір з приводу порядку користування сторони вирішити не можуть, суд приходить до висновку про можливість встановити порядок користування спірною кварт рою яким виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,2 кв.м та прилежний до неї балкон, ОСОБА_2 житлову кімнату площею 10,1 кв.м, а ОСОБА_3 житлову кімнату 12,0 кв.м та прилежний до неї балкон. Кухню, площею 8,1 кв.м, ванну кімнату площею 3,0 кв.м, туалет площею 1,4 кв.м, коридор площею 8,6 кв.м, кладовку площею 0,3 кв.м залишити у спільному користуванні.

Саме такий порядок користування на переконання суду найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, максимально наближено відповідає належним їм часткам у праві спільної часткової власності у спірній квартирі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.47 Конституції України, ст..ст. 311, 319, 358 ЦК України, ст.ст.9, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_4 та надати ключі від вхідних дверей цієї квартири.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,2 кв.м та прилежний до неї балкон, ОСОБА_2 житлову кімнату площею 10,1 кв.м, а ОСОБА_3 житлову кімнату 12,0 кв.м та прилежний до неї балкон. Кухню, площею 8,1 кв.м, ванну кімнату площею 3,0 кв.м, туалет площею 1,4 кв.м, коридор площею 8,6 кв.м, кладовку площею 0,3 кв.м залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення буде виготовлено 19.04.2023 року.

Суддя: