Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Ковальчук М.М., Карапетрової К.В., Кирийчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення способу участі батька у вихованні й спілкуванні з малолітньою дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є його колишньою дружиною, з якою перебував у шлюбі з 06.09.2008 року, розірваному рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 17.01.2013 року в справі № 2-4372/12. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю. Після розлучення їхні стосунки суттєво погіршилися, що безпосередньо вплинуло на його спідкування з дитиною. Відповідач разом із своїми близькими вчиняли перешкоди в його спілкуванні з сином, намагалися відгородити сина від нього, навіть не даючи спілкуватися з ним по телефону. Тривалий час він намагався відновити стосунки з дитиною, але дитину регулярно налаштовували проти нього. У 2014 році він створив нову сім`ю та від нового шлюбу в нього в 2016 році народилася дочка, а з 2016 року протягом тривалих періодів часу він перебуває у відрядженнях за кордоном. Вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти. Проте відповідач припинила будь-яке спілкування з ним, ігнорує його прохання зустрітися з дитиною. На його звернення листом Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 27.08.2020 року № 688/2 йому відмовлено у визначенні конкретного графіку днів та годин побачень із сином, при цьому рекомендовано налагодити стосунки з дитиною, але водночас не роз`яснено яким чином можна це зробити, якщо він не може встановити із сином будь-якого контакту (зустріч, телефонна розмова тощо). Рішення про відмову йому спілкуватися з дитиною прийняте з метою недопущення негативного впливу на психоемоційний стан дитини та у зв`язку з відмовою сина спілкуватися з ним.

Тому позивач просить визначити йому спосіб участі в спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді систематичних побачень з дитиною кожного тижня з 09 год. до 20 год. суботи та в період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня кожного року, без присутності матері, з відвідуванням місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач надала відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позову. У відзиві вказано, що єдиною підставою звернення до суду з даним позовом є бажання ОСОБА_1 перешкодити позбавленню його батьківських прав по відношенню до їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в справі № 295/18004/19, яка перебуває в провадженні суду. Остання зустріч сина з позивачем була 30.08.2013 року, після чого він жодних спроб спілкуватися з сином не проявляв, не телефонував, життям дитини не цікавився, що тривало понад 7 років. Аліменти не періодично сплачує в мінімальному розмірі. Вона жодного разу не повідомляла сину негативної інформації про батька, сама бажала, щоб у нього була можливість бачитися з позивачем. Син проживає разом із нею та вона самостійно несе витрати з утримання дитини, його повноцінного розвитку. У характеристиці зі школи, де навчається їхній син, вказано, що батько дитини ніколи в школі не з`являвся, не відвідував батьківські, класні, шкільні заходи/збори. Позивач самоусунувся від будь-яких обов`язків щодо сина, не виховує та не утримує його і не бажає цього робити в майбутньому. Просить відмовити в задоволенні позову.

У поданій до суду відповіді на відзив на позовну заяву позивачем зазначено про те, що твердження відповідача щодо зловживання ним своїм правом звернення до суду з позовом про встановлення графіку побачень із дитиною не відповідає дійсності. Відповідач всіляко перешкоджала спілкуванню батька з сином. Після отримання позову про позбавлення батьківських прав він намагався встановити особистий контакт із відповідачем, але його телефоний номер був заблокований нею, а також пропозиції його представника (адвоката) для мирного врегулювання конфліктної ситуації та прохання побачитися з дитиною були відхилені або ж взагалі проігноровані, що в подальшому змусило його звернутися до суду з позовом. Він жодного разу не ухилявся від виконання рішення зі сплати аліментів, сплачуючи їх в повному обсязі.

Відповідач направила до суду заперечення на відповідь на відзив, звернувши в ньому увагу на те, що сам позивач своїми діями та вчинками довів про повне ігнорування життя свого сина та небажання брати в ньому участь. Відносини між позивачем, нею та їхнім сином зіпсувалися задовго до розірвання шлюбу, а вона та її рідня не чинили перешкод у спілкуванні позивача з сином.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позові та у відповіді на відзив на позовну заяву обставини. Позивач у своїх поясненнях, наданих у суді 18.02.2021 року, вказав на те, що 30.08.2013 року востаннє бачився з дитиною, і з того часу ніяких подарунків йому не передавав, так як не спілкувався з ним та до середини 2014 року він пробував телефонувати їй, але відповідач не відповідала на його телефонні дзвінки, а після 2015 року до відповідача не приїжджав. На теперішній час він має бажання бачитись із сином та спілкуватися з ним.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, звернувши увагу на те, що вона ніколи не чинила перешкод позивачу в спілкуванні з дитиною, проте сама дитина не хоче ні знайомитися з батьком, ні спілкуватися з ним, а також з його родиною. Аліменти відповідач сплачує для того, щоб мати можливість виїжджати за кордон.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію органу опіки та піклування щодо недоцільності встановлення позивачу днів побачення з дитиною, оскільки це не відповідає її інтересам. На засіданні комісії дитина вказала, що з його батьком втрачені родинні зв`язки, а він хоче спілкуватися з тим, хто його любить, його батьку байдуже до нього, він ображений на те, що батько його покинув. Думка дитини є першочерговою при прийнятті рішення.

Згідно ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, заслухавши учасників справи та їхніх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06.09.2008 року сторони з перебували шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_3 (а. с. 55, 56).

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 17.01.2013 року в справі № 2-4372/12 шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина ОСОБА_3 залишено на подальше проживання з матір`ю (а. с. 58).

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 2 м. Житомира від 05.10.2019 року № 1903 (а. с. 59).

ОСОБА_3 навчається в Житомирській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5, зарекомендував себе як організований та дисциплінований учень, має високий рівень навчальних досягнень з навчальних предметів, вміє висловлювати власну думку та доводити її, виявляє логічне, образне, творче мислення, має високий загальний розвиток. Мама приділяє належну увагу навчанню і вихованню сина. Батько ніколи в школі не з`являвся, не відвідував батьківські збори та жодних класних чи шкільних заходів. Такі відомості мястяться в характеристиці школи на сина сторін (а. с. 62).

У відповіді на звернення керівника адвокатського бюро «Могильницький та партнери» Могильницькому В.Ю. Житомирської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 від 19.04.2021 року № 263 повідомлено, що за період навчання ОСОБА_3 ОСОБА_1 не звертався до адміністрації школи із заявами (усними, письмовими), проханням надати дозвіл на побачення, повідомити інфомацію про потреби ОСОБА_4 , його успіхи тощо (а. с. 140).

Позивач звертався 07.02.2020 року до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про встановлення порядку участі батька у вихованні сина ОСОБА_3 , на що листом від 27.08.2020 року № 688/2 його повідомлено про те, що з метою недопущення негативного впливу на психоемоційний стан ОСОБА_4 йому не було визначено конкретного графіку днів та годин побачень із сином та водночас рекомендовано налагодити стосунки з дитиною (а. с. 32). У листі зазначено, що на засіданні комісії було заслухано думку дитини та він пояснив, що не бажає спілкуватися з батьком.

ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до довідки ЖБК «Полісся» від 29.01.2020 року та станом на 01.01.2020 року в нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів, про що Богунським ВДВС у місті Житомирі 20.01.2020 року видано довідку-розрахунок (а. с. 13, 16-17).

Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача як свідки ОСОБА_5 , яка є його матір`ю, та ОСОБА_6 , яка є його дружиною, надали показання про те, що в 30.08.2021 року позивач зі своєю матір`ю ОСОБА_5 приїжджали до будинку, де проживає відповідач із сином, щоб привітати його з днем народження та поспілкуватися з ним, проте двері їм не відчинили, поговоривши з ними по домофону. Позивач не ображав дитину та підтвердили наявність у нього перешкод у спілкуванні з дитиною, які виникли через кілька років після розірвання шлюбу. Свідок ОСОБА_5 вказала на те, що відповідач категорично проти спілкування дитини з батьком. З показань свідка ОСОБА_6 в її присутності позивач часто телефонував відповідачу, щоб поговорити із сином, але або мати відповідача говорила, що дочки немає вдома, або він взагалі не міг додзвонитися. Також зазначила, що одного разу позивач приходив до школи, але його не впустили в приміщення школи через карантин, а за місцем спортивних тренувань сина він хотів передати через тренера дитині кімоно, однак тренер відмовився бути посередником між ними. Стосовно описаних подій 30.08.2021 року допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 також підтвердила, що позивач зі своєю матір`ю приїжджали до будинку за місцем проживання відповідача, але двері їм відчинити відмовилися, а вона в цей час знаходилася неподалік.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача як свідок ОСОБА_8 , яка є її матір`ю, надала показання про те, що після розірвання шлюбу позивач жодного разу в дитячий садочок та школу не приходив, а з 2019 року він взагалі не приходив до дитини, нічого йому не приносив. Вони не перешкоджали позивачу бачитись із дитиною. 30.08.2021 року до будинку приходила тільки мати позивача, щоб привітати дитину з днем народження, так як тільки її голос було чутно в домофон, але дитина не захотіла цього. Батька в житті дитини немає та він зовсім не допомагає матеріально. В той час, коли її дочка жила разом із позивачем, він не застосовував до дитини фізичного насилля, не ображав її, нецензурно не лаявся, алкоголем не зловживав. Свідок ОСОБА_9 , яка є хрещеною матір`ю сина сторін, повідомила також про те, що їй невідомо про існування перешкод у позивача в спілкуванні з сином та вона ніколи не бачила його на спортивних тренуваннях сина, він відсутній у житті свого сина, а на день його народження ІНФОРМАЦІЯ_3 хлопчик сказав на адресу матері позивача, що не хоче, щоб його вітали. Допитані в якості свідків вчителі дитини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили той факт, що батька дитини ніколи в школі не бачили, він ніколи не телефонував їм з приводу свого сина.

Допитаний у судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування Житомирської міської ради малолітній ОСОБА_3 пояснив, що він нічого не пам`ятає про свого батька, він не приходив до нього, не турбувався про нього, нічого йому не передавав. У нього немає номеру телефону його батька, йому не цікаво та він немає бажання з ним спілкуватися, батька йому замінив дідусь.

Виконавчим комітетом Житомирської міської ради як органом опіки та піклування в питанні визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 складено висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 472 від 19.04.2023 року, що визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 не відповідатиме інтересам малолітнього, який повідомив про своє небажання спілкуватися з батьком, оскільки його фактично не пам`ятає та при цьому категорично відмовився взятии номер телефону батька, щоб поспілкуватися з ним (а. с. 226 - 228).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Із системного аналізу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною родичів, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов`язків інших членів сім`ї та родини на спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини.

У постанові від 11 грудня 2019 року в справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері».

Із досліджених судом доказів можна зробити висновок про те, що дитина проживає разом із відповідачем та існування в позивача перешкод у спілкуванні з сином, зокрема, як у вигляді неможливості побачень із ним, так і безпосереднього спілкування по телефону, що підтверджується узгодженими між собою показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і що не спростовано іншими доказами в справі. Наявність у позивача зазначених перешкод також підтверджується його письмовим зверненням 19.08.2020 року до відповідача та 07.02.2020 року до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про встановлення порядку участі батька у вихованні сина ОСОБА_3 (а. с. 28 - 32).

При вирішенні спору судом не приймається до уваги висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, яким не було визначено способу участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 у зв`язку з невідповідністю інтересам дитини, з огляду на те, що в прийнятому рішенні не наведено жодних доводів того, яким чином участю позивача у вихованні дитини буде завдано шкоди її інтересам та матиме негативний вплив на неї, й таких доказів під час розгляду справи судом не здобуто.

Відсутність між сторонами нормального спілкування призвело також як наслідок і до припинення спілкування батька з дитиною, в добровільному порядку сторони не дійшли згоди стосовно визначення порядку спілкування батька з дитиною. Беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, рівність прав обох батьків щодо спілкування з дитиною та участі в її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, відсутність у справі доказів того, що спілкування з батьком перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини та буде на їй шкоду, суд дійшов до висновку про задоволення позову та встановлення в судовому порядку способу і графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. При цьому, необхідно зауважити, що відсутність особистої прихильності малолітньої дитини до батька, з яким протягом тривалого часу було припинене спілкування, не може бути беззаперечною підставою відмови в задоволенні позову.

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідного сина і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд вважає за доцільне визначити порядок спілкування дитини з батьком згідно запропонованого позивачем графіку та з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини, що не порушує прав матері, з якою проживає дитина.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн., що підтверджено документально.

Керуючись Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 141, 150, 151, 153, 157-159 СК України, ст. ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 в спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді систематичних побачень з дитиною кожного тижня з 09 год. до 20 год. суботи та в період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня кожного року, без присутності матері, з відвідуванням місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Третя особа: виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування (адреса: 10014, м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, ).

Суддя Л.М. Семенцова