Справа № 463/1525/23
Провадження № 2/463/997/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Лаптєвої І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кушнір Т.В.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ системи санітарні» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення від всього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ системи санітарні», що знаходяться у нежитловому приміщенні (складів), за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщення 1).

Позивач просить суд усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення від всього майна ТОВ «ТОІ-ТОІ системи санітарні», що знаходяться у нежитловому приміщенні (складів), за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщення 1). Позов вмотивовано тим, що позивач є власником нежитлового приміщення (склади), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщення 1). На вимоги ОСОБА_1 про звільнення приміщення від майна ТОВ «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» не реагував. Позивач вважає, що ТОВ «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» продовжує зберігає своє майно в належному ОСОБА_1 нежитловому приміщенні без жодних на те правових підстав. Додатково позивач зазначає, що усі реконструйовані попереднім власником ПП «Люкс- Експрес» нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_1 , оскільки така реконструкція була проведена без дозволу іпотекодержателя.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ТОІ-ТОІ системи санітарні» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

31.03.2023 до Личаківського районного суду м. Львова від представника відповідача, адвоката Кушнір Т.В., надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що ТОВ «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у справі в повному обсязі, оскільки відповідач користується нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди нерухомості від 01.07.2022 року, укладеним між ТОВ «Люкс-експрес» та ТОВ «ТОІ ТОІ Системи санітарні». Окрім того, представник відповідача заперечує про задоволення вимоги про усунення перешкод, оскільки на даний час між позивачем та попереднім власником спірних приміщень Приватним підприємством «Люкс Експрес» існує спір у справі №463/1525/23 щодо законності набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Також представник відповідача заперечує твердження ОСОБА_1 про здійснення будь-яких робіт по реконструкції будівлі за адресою АДРЕСА_1 та належність усієї будівлі позивачу, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. Додатково представник відповідача просить залучити до розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс Експрес», оскільки вважає, що рішення суду у даній справі може вплинути на права та обов`язки останнього.

04.04.2023 до Личаківського районного суду м. Львова від позивача надійшла відповідь на відзив ТОВ «ТОІ-ТОІ системи санітарні», у якому він заперечив щодо зазначених у відзиві тверджень. Зокрема, ОСОБА_1 вказав, що оскільки нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , перебували в іпотеці з 26.06.2006 року до 04.10.2022 року, та жодних дозволів від іпотекоджерателя на передачу таких приміщень у користування третім особам відповідачем не надано, то доданий договір оренди приміщення від 01.07.2022 року, укладений відповідачем з попереднім власником приміщень ТОВ «Люкс-експрес», є нікчемним та не може братись судом до уваги. Окрім того, на думку позивача, оскільки договір оренди, укладений 01.07.2022 року між відповідачем та ТОВ «Люкс-експрес», є нікчемний, то рішення у справі №463/1525/23 не вплине на права і обов`язки третьої особи ТОВ «Люкс-експрес», а отже, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про залучення до справи як третьої особи ТОВ «Люкс-експрес».

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2023 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, аналогічні вищенаведеним.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував із підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є власником нежитлового приміщення (склади), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщення 1). Право власності на зазначене нерухоме майно позивач набув за Договором купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені від 04.10.2022 року у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідач, ТОВ «ТОІ ТОІ Системи санітарні» користувалось нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 на підставі Договору оренди об`єкта нерухомості від 01.07.2022 року, укладеного між ним та попереднім власником нежитлових приміщень ПП «Люкс Експрес».

Також в судовому засіданні встановлено, що після набуття приміщень у власність позивачем, відповідач продовжує зберігати своє майно в належному ОСОБА_1 нежитловому приміщенні, без жодних на те правових підстав. 27.12.2022 року ОСОБА_1 надіслав на адресу ТОВ «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» вимогу про звільнення приміщення від майна, на яку відповідач не відповів. 01.02.2023 року ОСОБА_1 надіслав на адресу ТОВ «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» повідомлення, що у нього немає доступу до нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На момент подання позову до Личаківського районного суду м. Львова ТОВ «ТОІ-ТОІ Санітарні системи» продовжує зберігає своє майно в належному Позивачу нежитловому приміщенні без жодних на те правових підстав, власник приміщення не має можливості користуватися належним йому майном.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод і він подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може заявлятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочності власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 653/1096/16-ц надане таке визначення: негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

У постанові ВС від 22.05.2018 у справі №914/143/17 наведено правовий висновок: підставою негаторного позову є належне позивачу право користування і розпорядження майном, а також обставини, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Отже, оскільки в судовому засіданні позивачем доведено, що він є власником спірного нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 , а вказане приміщення є зайняте відповідачем, який використовує його для власних цілей, зберігає там своє майно і після врученого попередження його не звільнив, тому позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідача щодо того, що позов є безпідставний, оскільки на момент подання позовної заяви та розгляду справи між позивачем та ПП «Люкс-Експрес» існує спір про право належності позивачу майна за адресою АДРЕСА_1 з таких підстав.

Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на рішення Господарського суду Львівської області від 27.03.2023 у справі №914/2944/22, яким зокрема, визнано недійсним Договір купівлі продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені, у відповідності до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», серія та номер:1319, виданий 04.10.2022, видавник Барбуляк Х.М., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області. Разом з тим, на час розгляду даного позову рішення Господарського суду Львівської області набрало законної сили, спірне нерухоме майно зареєстровано на праві приватної власності за позивачем ОСОБА_1 , а отже відповідно до положень ст. 391 ЦК України він, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц , яка окреслила принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю. Так, у п.п. 87-89 постанови суд вказав, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

Позивачем долучено до позовної заяви витяг з Державного реєстру речових прав, з якого слідує, що ОСОБА_1 є власником нежитловому приміщенні (складів), за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщення 1).

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що ТОВ «ТОІ ТОІ Системи санітарні» користується спірними нежитловими приміщеннями без достатніх правових підстав. Так, відповідач на спростування цієї обставини долучив до відзиву копію договору оренди об`єкта нерухомості від 01.07.2022 року, укладеного між ним та ПП «Люкс Експрес». Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що спірні нежитлові приміщення були предметом іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 26.06.2006 року Кривицьким С.Ю., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстр. № 2624, укладеним між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люкс Експрес».

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про іпотеки», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

В свою чергу положенням ч.3 ст.12 зазначеного Закону встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним, крім договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 501/1703/16-ц зроблено наступний правовий висновок про те, що згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 898-ІV іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону № 898-ІV). За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що договір оренди № 7 від 31 січня 2015 року є недійсним, оскільки його недійсність встановлена законом, та відповідно до положень статті 215 ЦК України -нікчемним. При цьому суди правильно задовольнили позовні вимоги, зобов`язавши ТОВ «Мед-Сервіс Юг» звільнити вбудоване нежитлове приміщення, оскільки підстав для користування цим приміщенням не вбачається.

Отже, в силу положення ч. 2 ст. 9, ч. 3 ст. 12 Закону «Про іпотеку» будь-які договори оренди предмета іпотеки, передачу його в спільну діяльність чи лізинг без згоди іпотекодержателя такого майна під час перебування його в іпотеці є нікчемними відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, та не породжують будь-яких правових наслідків.

У постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц зазначено, що нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх ( ОСОБА_4 ). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.

Таким чином, оскільки відповідач не надав доказів передачі в оренду чи користування без згоди іпотекодержателя спірного майна, тому в силу закону цей правочин нікчемним і він не може бути підставою законного користування цим приміщенням відповідачем.

Окрім цього, суд погоджується із доводами позивача про те, що ОСОБА_1 є власником всієї будівлі за адресою АДРЕСА_1 , щодо якої попереднім власником ПП «Люкс Експрес» було здійснено реконструкцію нежитлового приміщення без окремого дозволу іпотеко держателя з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

З врахування вище наведеного, суд приходить до переконання, що при купівлі позивачем ОСОБА_1 предмета іпотеки за адресою АДРЕСА_1 , де здійснено реконструкцію, всі реконструйовані об`єкти нерухомості являються предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову, а тому позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ Системи санітарні» про усунення перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення від всього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ системи санітарні», що знаходяться у нежитловому приміщенні (складів), за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщення 1) слід задоволити повністю.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, що складають 1073,60 грн.

Керуючись положеннями статтей 2, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення від всього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ системи санітарні» (), що знаходяться у нежитловому приміщенні (складів), за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщення 1).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ системи санітарні» () на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 073,6 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту судового рішення - 08 травня 2023 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОІ-ТОІ системи санітарні», Код ; місцезнаходження: м. Львів, вул. Дж.Вашингтона, 8.

Суддя: Гирич С. В.