Справа № 487/7640/21
Провадження № 2/487/387/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06 червня 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Валкової Тетяни Олександрівни про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Валкової Т.О. про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини та визнання особи її такою, що не прийняла спадщину, після смерті ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка на час смерті проживала за адресою АДРЕСА_1 . Після її смерті він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, спадкоємицею першої черги також є дочка померлої відповідачка по справі, яка на день смерті матері була зареєстрована з нею за однією адресою. Проте відповідач з 1997 року за вказаною адресою не проживала, а з 2010 року проживає за кордоном. Тобто на час відкриття спадщини відповідач хоча і була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем, проте фактично не проживала та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому в силу ст.. 1269 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину.

Ухвалою від 29.10.2021 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувані докази.

09.02.2022 до суду надійшло відповідь з Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області ДМС України.

16.02.2022 до суду надійшла копія спадкової справи №13/2021 після смерті ОСОБА_3 , також приватний нотаріус просив розглянути справу за її відсутності.

03.11.2022 позивач надав до суду заяву про розгляд справи без участі його та його представника, позовні вимоги підтримав.

Ухвалою від 17.03.2023 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду, витребувані докази.

28.03.2023 до суду найшла відповідь з Державної прикордонної служби України.

21.04.2023 представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, просила про задоволення позовних вимог.

В судове засідання відповідач не з`явилась, про дату час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, зокрема через оголошенняна офіційному веб - сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що місце її проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме, причини неявки суду не повідомила, відзив на позову або заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлялась про дати, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилась та позивач і його представник проти такого вирішення справи не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, спадкової справи №13/2021 від 13.05.2021, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №3662 від 17.11.2020.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 13.05.2021, на час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресо: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою також зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії свідоцтва про народження виданого 17.09.1991 Палацом урочистої реєстрації новонароджених м. Миколаєва, актовий запис №3641 від 17.09.1991, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Миколаєві, його батьками вказані батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, позивач, як спадкоємець першої черги, 13.05.2021 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Валкової Т.О. при прийняття спадщини після його матері.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 колишній чоловік померлої ОСОБА_3 подав до приватного нотаріуса заяву, що він не претендує частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_2 , яка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері не зверталась.

Відповідно до інформаційного листа № 48/02-14 від 13.05.2021, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Валкової Т.О., на адресу реєстрації ОСОБА_2 , нотаріусом було направлено листа із повідомленням, що була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , із роз`ясненням вимог ст.. 1261, 1270, 1268 ЦК України та запропоновано до 15.11.2021 сповістити нотаріуса про її намір щодо оформлення спадщини, у разі не вчинення нею будь-яких дій, вона буде вважатися такою, що прийняла спадщину, якщо її місце проживання зареєстрована разом із спадкодавцем на час його смерті.

Відповідно до акту від 06.10.2021, сусіді за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підписи яких завірено печаткою ТОВ управляюча компанія «БРИЗ ПРО», зазначили про факт не проживання ОСОБА_2 з 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно повідомлення з Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області ДМС України від 08.02.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 документована паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим Заводським відділом у м. Миколаєві УДМС у Миколаївській області 29.01.2019 строком до 29.01.2029 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим Центральним відділом у м. Миколаєві 18.03.2019 терміном до 18.03.2019.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 27.03.2023, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянка України, 02.05.2019 перетнула державний кордон України, виїхавши з Одеси в Тель-Авів, відсутня будь яка інша інформації щодо перетинання ОСОБА_2 державного кордону України .

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і не спростовано матеріалами справи, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , квартира АДРЕСА_3 не була постійним місцем проживання відповідача, хоча вона була зареєстрована у цій квартирі і право її проживання у ній не обмежувалось. Натомість, з в 2010 рокуідповідач проживала за іншою адресою, а з 02.05.2019 виїхала за межі України.

У визначений законом строк ОСОБА_2 не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.

Державна реєстрація ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті матері за цією адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 та визнання її такою, що не прийняла спадщину після ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Керуючись ст..ст. 10, 60, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Валкової Тетяни Олександрівни про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину задовольнити.

Встановити факт не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Валкова Тетяна Олександрівна, місце знаходження АДРЕСА_4 .

Суддя: С.М. Афоніна