Справа № 202/2152/19
Провадження № 2/202/1852/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

представника відповідача адвоката Круглого В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNC0GK00000146 від 21.09.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18400 доларів США., зі сплатою відсотків за користування кредитом, терміном до 21.09.2022 року. Відповідач порушив умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в зв`язку з чим станом на 15.02.2019 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 95338,00 доларів США, що складається з: 15091,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 20 594,31 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3636,95 доларів США - заборгованість по комісії; 56014,99 доларів США заборгованість за пенею. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2015 року з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість у розмірі 46639,73 доларів США, яка складається з: 15115,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 10269,05 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2068,95 доларів США - заборгованість по комісії; 16965,17 доларів США заборгованість за пенею. Однак за відповідачем залишилась несплачена та нестягнута заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 4714,50 доларів США.

З урахуванням наведеного, представник позивача просить су, стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 4714,50 доларів США, що еквівалентно 127998 грн. 67 коп., за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21.09.2007 року, та судові витрати по справі у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2019 року, ухваленому в порядку заочного розгляду справи, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21.09.2007 року, а саме заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 269,12 дол. США., а також судові витрати у розмірі 768,40 гривень.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2023 року скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2019 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що він просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в подальшому подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ст. 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNC0GK00000146, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 18 400 дол. США., зі сплатою відсотків за користування кредитом, терміном до 21.09.2022 року.

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2015 року по справі № 202/2189/15-ц, з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість у розмірі 46 639,73 дол. США, яка складається з: 15 115,62 дол. США - заборгованість за кредитом; 10 269,05 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 068,95 дол. США - заборгованість по комісії; 16 965,17 дол. США заборгованість за пенею.

Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позову, станом на 01.03.2015 року розмір несплаченої заборгованості за відсотками за користування кредитом, яку також не стягнуто рішенням суду, складає 4714,50 доларів США.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року по справі № 202/2189/15-ц, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року. У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирала законної сили з дня її прийняття та її не оскаржено у касаційному порядку.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Таким чином, обов`язковою підставою для нарахування процентів є наявність дійсного грошового зобов`язання боржника.

В свою чергу, позивач у позові зазначає, що сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 15091,75 доларів США, та саме на цю суму позивачем нараховані відсотки за користування кредитом.

Разом з тим, як встановлено судом, рішення суду від 05.05.2015 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача, заборгованості за сумою основного боргу, було скасовано постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року, а у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в повному обсязі.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, у зв`язку з необґрунтованістю даних позовних вимог, суд доходить висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський