Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача у якому просила суд:

-в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) квартиру під номером АДРЕСА_1 ;

-стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 1 075 210,00 грн. (один мільйон сімдесят п`ять тисяч двісті десять грн. 00 коп. ) різниці у вартості присудженого рухомого та нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11 серпня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за номером 501, свідоцтво про одруження № НОМЕР_3 від 11 серпня 2001 року.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року у справі №760/20678/17 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Зазначає, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами було набуто в спільну сумісну власність майно - квартиру під номером АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу квартири від 27.02.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Борисом Павловичем за реєстровим номером 305.

Посилається, що після розлучення сторони не дійшли згоди щодо порядку поділу спільно нажитого майна у зв`язку із чим позивач вимушена звертатись до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя.

Стверджує, що з огляду на той факт, що квартира була придбана подружжям за спільні кошти в період перебування у шлюбі, то квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та належить подружжю в рівних частинах по частині кожному.

Вказує, що наразі квартирою користується виключно відповідач, спільне проживання позивача та відповідача у квартирі неможливе з причин особистої неприязності один до одного, а тому оскільки спірна квартира знаходиться в багатоквартирному будинку можна прийти до висновку про неможливість влаштування другого входу та перепланування вказаного об`єкту у два ізольованих житлових приміщень, які б відповідали санітарним та будівельним нормам та правилам, встановленим для житла.

З огляду на викладене, вважає, що у розумінні ст. 183 ЦК України спірна квартира є неподільною річчю, оскільки її неможливо поділити в натурі без втрати її цільового призначення.

Зазначає, що право співвласника на виділ частки у праві спільної часткової власності на неподільну річ шляхом отримання грошової компенсації вартості такої частки, за умови відсутності згоди Відповідача на будь-який варіант припинення права спільної часткової власності, а також за неможливості спільно користуватись майном, не може бути обмежене, і такому праву співвласника кореспондується обов`язок іншого співвласника сплатити відповідну грошову компенсацію. У іншому випадку спір залишається невирішеним, а відповідач і надалі володітиме та користуватиметься спільною квартирою як особистою власністю, що має наслідком істотний дисбаланс прав сторін як співвласників.

Посилається, що згідно висновку експерта вартість квартири складає 2 150 420 грн., з огляду на викладене, у разі припинення права власності на частини квартири сума компенсації складатиме 1 075 210 грн.

З урахуванням викладеного вище, просила суд позов задовольнити.

09.09.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2021 у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками.

Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримано не було та надіслана кореспонденція повернулася на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37).

У встановлений ухвалою суду від 13.09.2021 строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, оскільки відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд проходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 11.08.2001 по 17.05.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 05.04.2018 (а.с. 8-9).

27 лютого 2004 року, тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 27.02.2004 посвідченим приватним нотаріусом КМНО Плохутою Б.П. (а.с. 6-7).

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, оскільки набута у власність відповідачем під час перебування у шлюбі із позивачем та доказів, які вказували, що спірна квартира є особистою власністю відповідача під час судового розгляду не встановлено.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).

Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у позовній заяві вказує про неможливість позасудового врегулювання поділу майна з відповідачем.

Таким чином суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо поділу майна, оскільки саме із цих підстав позивач звернулася до суду із позовом.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що частки позивача та відповідача у спільному сумісному майні - квартирі є рівними, тобто по у кожного.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Мету, яку переслідує позивач є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ - квартира.

Позивач у даному випадку не претендує на те, щоби квартиру залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона навпаки дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру від відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 (справа № 209/3085/20, провадження №14-182цс21) дійшла наступного висновку: «вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо».

Таким чином суд констатує, що для вирішення даного спору у відповідача відсутній обов`язок попередньо внести відповідну суму коштів (компенсацію) на депозитний рахунок суду. Також суд під час вирішення даного спору не має встановлювати обставини щодо можливості відповідача одномоментної виплати компенсації позивачеві.

Відповідно до Звіту про оцінку майна - квартири АДРЕСА_1 , виконаного оцінювачем ТОВ «ЕЙ БІ ЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» Вийтюком П.В., вартість складає квартири АДРЕСА_1 складає 2 152 420,00 грн. (а.с. 10-26).

Таким чином, вартість частини спірної квартири складає 1 076 210,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом виділу у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

Окрім цього, суд приходить до висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за частку ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 .

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 11 350,00 грн.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт перший частини другої статті 141 ЦПК України).

Позивач також просила суд стягнути із відповідача витрати на проведення грошової оцінки у розмірі 800,00 грн.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат на проведення оцінки у розмірі 800,00 грн., а тому суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача витрати на проведення грошової оцінки у розмірі 800,00 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 60, 68-71СК України, ст.ст. 3, 16, 355, 356, 368, 370, 1216-1218, 1226, 1300, 1301 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом виділу у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 у розмірі 1 076 210,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 11 350,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.05.2023.

Суддя О.М. Букіна