Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2146/22 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Зінчук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №286/2146/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР», третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР»

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року

та на додаткове рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 лютого 2023 року, які ухвалені під головуванням судді Кулініча Я.В. у м.Овручі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через адвоката Лабика Руслана Романовича звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента Лізинг». Просили стягнути з ТзОВ «Рента Лізинг» на користь: ОСОБА_1 476 000 грн решти у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та 30 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу; ОСОБА_2 476 000 грн решти у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та 30 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу; ОСОБА_3 476 000 грн решти у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та 30 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 05 листопада 2021 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «IVECO STRALIS», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження, які несумісні із життям, внаслідок чого ОСОБА_5 загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди. За фактом ДТП матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274. Унаслідок смерті ОСОБА_5 позивачам (сину та донькам) спричинена моральна шкода. На дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «IVECO STRALIS», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СК «Україна» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР5790217. Представник позивачів 01 грудня 2021 року повідомив страховика про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату, зокрема, сину та донькам по 24 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У зв`язку із бездіяльністю страховика, позивачі звернулися з позовом до суду до АТ «СК «Україна» про відшкодування шкоди, але сума у відшкодування моральної шкоди, яку має виплатити страховик, є значно меншою ніж фактична, яка заподіяна позивачам. Саме тому, позивачі прийняли рішення про звернення до суду з позовом до законного володільця транспортного засобу, яким спричинено ДТП, за відшкодуванням решти розміру заподіяної моральної шкоди. Дорожньо-транспортна пригода сталася за участю автомобіля, яким володів відповідач, під керуванням водія ОСОБА_4 , який на момент ДТП перебував у трудових чи цивільно-правових відносинах із відповідачем та керував транспортним засобом, належним відповідачу. Вважають, що зазначений розмір відшкодування є розумним і справедливим та зможе хоча б частково допомогти позивачам в організації життя після втрати матері.

За клопотанням представника позивачів ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2022 року замінено первісного відповідача ТзОВ «Рента Лізинг» належним відповідачем - ТзОВ «Будівельна компанія «ЕСКАДОР» (далі - ТзОВ «БК «ЕСКАДОР») (а.с.117 т.1).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з ТзОВ «БК «ЕСКАДОР» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 200 000 грн кожному на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено та стягнуто з ТзОВ «Будівельна компанія «ЕСКАДОР» в дохід держави судовий збір в сумі 6 000 грн.

Додатковим рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15 лютого 2023 року стягнуто з ТзОВ «БК «ЕСКАДОР» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 5 000 грн кожному витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 01 лютого 2023 року та додатковим рішенням суду першої інстанції від 15 лютого 2023 року, ТзОВ «БК «ЕСКАДОР» через адвоката Іноземцева Олексія Володимировича подало апеляційну скаргу на ці рішення. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог та стягненні судових витрат відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що зі встановлених судом першої інстанції обставин убачається, що винуватцем у ДТП була безпосередньо сама потерпіла ОСОБА_5 , яка знаходилася у стані сильного алкогольного сп`яніння. При цьому вини працівника ТзОВ «БК «ЕСКАДОР» (третьої особи ОСОБА_4 ) у скоєнні вказаного ДТП встановлено не було, що стало підставою для закриття кримінального провадження. Як убачається з відео, яке було знято на відеореєстратор автомобіля, у момент ДТП пішохід ОСОБА_5 рухалася не узбіччям чи краєм проїзної частини, а йшла по самій дорозі та при цьому у темну пору доби не використовувала світлоповертальні елементи, чим порушила п.п.4.1,4.3,4.4 ПДР, які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, зі змінами та доповненнями. Вважає, що в діях ОСОБА_5 був умисел, тобто протиправна поведінка, коли вона свідомо допускала настання шкідливого результату. Саме так, на думку скаржника, можливо пояснити її перебування у темну пору доби посеред автомобільної траси у стані сильного алкогольного сп`яніння. Незрозуміло, чому суд першої інстанції при встановленні вказаних обставин та безперечної вини самої потерпілої фактично стягнув з відповідача суму в 600 000 грн, що на переконання скаржника є досить великою сумою. При цьому, позивачі звернулися за страховим відшкодуванням до АТ «СК «Україна», у якій застрахована цивільно-правова відповідальність законного володільця наземного транспортного засобу, за кермом якого знаходився працівник скаржника під час виконання ним своїх трудових обов?язків. Вважає, що розмір моральної шкоди, яка повинна бути виплачена на користь позивачів, повинен бути обмежений сумами страхового відшкодування, що є предметом розгляду в справі №286/1819/22. Також не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у додатковому рішенні, щодо встановлення розміру відшкодування витрат на надання професійної правничої допомоги. Наполягає на тому, що оскільки стягнення моральної шкоди на користь позивачів повинно проводитися в порядку, встановленому законом та виключно зі страхової компанії, в розмірах, встановлених чинним законодавством, то судові витрати за надання позивачам професійної правничої допомоги повинні бути віднесенні на самих позивачів.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача адвокат Іноземцев О.В. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції від 01 лютого 2023 року та додаткове рішення суду першої інстанції, яким вирішено питання професійної правничої допомоги, - скасувати та постановити нове судове рішення, яким позивачам у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивачі та їх представник адвокат Лабик Р.Р. у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.74-76,88 т.2). Клопотань про відкладення розгляду справи не спрямовували.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка повернута поштою з грифом: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.78-79 т.2). Відповідно до положень частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. За правовою позицією Верховного Суду третя особа вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 01 лютого 2023 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 15 лютого 2023 року відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

За загальними положеннями частини першої ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У свою чергу п.1 частини другої ст.1167 ЦК України врегульовано, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частиною першою ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до вимог частини другої ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята ст.1187 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 05 листопада 2021 року приблизно о 19 год. 20 хв. в с. Заріччя Овруцької ОТГ, на автодорозі Виступовичі - Могилів-Подільський, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «IVECO STRALIS», р.н. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого остання зазнала тяжких тілесних ушкоджень, які несумісні з життям та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Отже, ОСОБА_5 загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди та в її крові та сечі виявлений етиловий спирт в концентрації 2,61 та 3,37 проміле, що відповідно відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Автомобіль марки «IVECO STRALIS», р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП перебував у оренді ТзОВ «БК «ЕСКАДОР» (а.с.81-87 т.1).

Водій автомобіля марки «IVECO STRALIS», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 на час здійснення ДТП перебував у трудових відносинах із ТзОВ «БК «ЕСКАДОР» та учасниками справи визнається, що виконував трудові обов`язки (а.с.177 т.1).

Процесуальним прокурором Овруцької окружної прокуратури 29 липня 2022 року кримінальне провадження за №0000274 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (за відсутністю ознак кримінального правопорушення).

Позивачі є дітьми загиблої, які просили у відшкодування моральної шкоди стягнути на користь кожного із них по 476 000 грн.

Стягуючи в відшкодування моральної шкоди на користь кожного із позивачів по 200 000 грн., тобто задовольняючи вимоги частково та зменшуючи суми відшкодування, суд першої інстанції виходив із того, що моральна шкода завдана позивачам смертю їх матері, чим спричинені душевні страждання на все життя, оскільки відновити становище, яке існувало до смерті самої рідної у житті людини, неможливо. При цьому суд першої інстанції врахував, що смерть матері позивачів сталася також у зв`язку з тим, що вона, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, йшла не по узбіччю дороги, а по проїзній її частині, тобто у місці, яке не призначене для пішоходів та однією з причин загибелі матері позивачів є недодержання померлою Правил дорожнього руху.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачам законним володільцем джерела підвищеної небезпеки була завдана моральна шкода. Разом із тим, скаржником не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок умислу матері позивачів або непереборної сили. Доводи апеляційної скарги з приводу умисних дій потерпілої ґрунтуються на припущеннях, а не на беззаперечних доказах. Обов`язок же доведення умислу потерпілого або наявність непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, скільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. За таких обставин, відповідальність законного володільця джерела підвищеної небезпеки, яким є скаржник ТзОВ «БК «ЕСКАДОР», не виключається.

Також чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності володільця джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого.

За положеннями частини другої ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеню вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди,- також залежно від ступню її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Виникненню моральної шкоди сприяла груба необережність самої загиблої, яка перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння (а.с.137-139 зворот) й порушила Правила дорожнього руху: рухалася не узбіччям чи краєм проїзної частини, а йшла по самій дорозі та у темну пору доби не використовувала світлоповертальні елементи (пункти 4.1,4.3,4.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, зі змінами та доповненнями).

За вказаних обставин, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, завданої володільцем джерела підвищеної небезпеки, суд першої інстанції зменшив її розмір фактично на підставі частини другої ст.1193 ЦК України. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України. Груба необережність потерпілої стала підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі у її відшкодуванні. Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір моральної шкоди дорівнює розміру страхового відшкодування безпідставні, оскільки суд першої інстанції при розгляді спору врахував відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього, що не звільняє володільця джерела підвищеної небезпеки від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідає за випадкове завдання водієм (працівником) шкоди при виконанні останнім трудових обовязків, тобто без вини, бо шкода завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Оскільки доводи апеляційної скарги, із огляду на вищевикладене, не змінюють висновків суду першої інстанції, то на підставі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції від 01 лютого 2023 року без змін.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції правильно врахував, що обсяг матеріалів справи не свідчить про її складність, оскільки вимоги позивачів та їх підстави аналогічні і стратегія захисту не потребує різноманітного підходу. Для адвокатського об`єднання така категорія справ є основною. Адвокат подав один спільний позов від позивачів, а тому розмір витрат на оплату послуг адвоката на підготовку та подання спільного позову є неспівмірним із заявленим обсягом виконаної роботи.

Оскільки спричинений розмір моральної шкоди перевищує суму страхового відшкодування і різниця стягується на користь позивачів з володільця джерела підвищеної небезпеки частково, то судові витрати за надання позивачам професійної правничої допомоги обґрунтовано віднесенні на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, виходячи з критерію розумності. Суд першої інстанції правильно вважав, що реальний розмір правничої допомоги не перевищив 15 000 грн, тобто по 5 000 грн. на користь кожного із позивачів. Отже, додаткове рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 лютого 2023 року також залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ЕСКАДОР» залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року та додаткове рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: