Справа № 523/4100/22
Провадження №2/523/3706/23
У Х В А Л А

"31" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кічук І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, цивільну справу № 523/4100/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року: розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.09.2007 року у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №765.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року: поновлено представнику відповідача ОСОБА_3 адвокату Гареєву Є.Ш. строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року; заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гареєва Є.Ш. про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2022 року задоволено; скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 року по справі № 523/4100/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 31.05.2023 року.

31.05.2023 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш. про вжиття заходів щодо примирення подружжя, згідно якої він просить призначити строк для примирення протягом трьох місяців, на час примирення зупинити розгляд справи, провести судове засідання у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, однак надав письмові пояснення, згідно яких категорично заперечував проти надання строку для примирення, наполягав на розірванні шлюбу. Зазначав, що спілкування з боку ОСОБА_2 зводиться лише до того, щоб образити його та принизити, а зовсім не для того, щоб примиритися і зберегти сім`ю. Зокрема, після судового засідання 26.05.2023 року ОСОБА_2 надіслала йому повідомлення: «Ось тепер точно, коли повернешся, місце твоє буде у найкращому випадку біля вхідної двері на килимку, ні, хоча і без». Тобто, ОСОБА_2 сподівається у судовому порядку примусити позивача повернутися до неї, перебувати з нею в шлюбі. Через поведінку відповідачки, неможливо проживати разом. Щоб мати елементарні умови для життя, позивач був вимушений піти із своєї квартири на орендовану. Із-за ворожого відношення ОСОБА_2 до позивача ОСОБА_1 та до спільного сина, син відмовився проживати із матір`ю, і проживає із батьком. Рішення Західнопоморського воєводи від 21.03.2022 року приймалося за відсутності ОСОБА_1 , без його згоди, дома його під-час відвідування муніципальними службами не було. Обговорення розірвання шлюбу тягнеться з 2009 року, увесь цей час ОСОБА_1 терпів, заради дитини.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кічук І.Г., з`явившись до судового засідання, заперечувала проти надання сторонам строку для примирення, зазначила що це буде порушувати права позивача, та фактично призведе до примушування його перебувати у шлюбі, що заборонено Конституцією України, може призвести до негативних наслідків у відношеннях між позивачем та відповідачем. Після того, як суд скасував заочне рішення, відповідачка постійне пише позивачу смс-повідомлення, погрожує, принижує, поводить себе агресивно, здійснює на нього тиск.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача адвоката Кічук І.Г., дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку що заява представника ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш. про надання строку для примирення, не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою яка полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, чи інтересам їх дітей, зобов`язує суд до вжиття заходів по збереженню сім`ї, якщо вжиття заходів до примирення подружжя буде не виключно формальною дією, а дійсно допоможе зберегти сім`ю.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17), від 21 листопада 2019 року по справі № 264/3830/18.

Суд зазначає, що заява адвоката Гареєва Є.Ш. про надання строку для примирення не мотивована, не містить відомостей про те, на основі чого суд може зробити висновки про можливість збереження сім`ї.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 письмовими поясненнями повідомив суду, що категорично заперечує проти надання строку для примирення. Зазначав, що спілкування з боку ОСОБА_2 зводиться лише до того, щоб образити його та принизити, а зовсім не для того, щоб примиритися і зберегти сім`ю. Зокрема, після судового засідання 26.05.2023 року ОСОБА_2 надіслала йому повідомлення: «Ось тепер точно, коли повернешся, місце твоє буде у найкращому випадку біля вхідної двері на килимку, ні, хоча і без». На підтвердження цього, позивач надав суду скріншот з додатка месенджера Вайбер. Також позивач зазначив, що ОСОБА_2 сподівається у судовому порядку примусити позивача повернутися до неї, перебувати з нею в шлюбі.

На підставі наведених доводів, наданих доказів, у суда є всі підстави для висновку, що відносини між сторонами, після скасування заочного рішення суду від 05.07.2022 року, стали ще більш напруженими, не направленими на збереження сім`ї.

Суд зазначає, що сторони не проживають разом з початку 2023 року, наслідком скасування заочного рішення суду про розірвання шлюбу, нажаль стало погіршення відносин між сторонами, хоча пройшло дуже мало часу, а не їх примирення та збереження сім`ї, на що сподівався суд, скасовуючи рішення.

За викладених обставин, суд вважає що надання строку на примирення буде порушувати права та інтереси сторін, суперечити моральним засадам суспільства, призведе до примушування позивача ОСОБА_1 перебувати у шлюбі.

Тому, суд вважає недоцільним надавати строк для примирення, враховуючи позицію позивача, який категорично заперечує проти строку для примирення, та приймаючи до уваги скріншоти месенджера вайбер, відсутність у заяві про надання строку для примирення відомостей, на підставі яких суд може зробити висновки про можливість збереження сім`ї.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Керуючись: ст.ст. 260, 261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш. про призначення подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строку для примирення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до ч.2 ст. 353 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 05.06.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко