Справа №173/1439/22
Провадження №2/173/159/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бурхана С.М.,

за участю секретаря судового засідання Полєшко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовною заявою Верхівцевської міської ради в особі служби у справах дітей Верхівцевської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Центр надання соціальних послуг Верхівцевської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Верхівцевська міська рада в особі служби у справах дітей Верхівцевської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач злісно не виконує свої батьківські обов`язки, не бажає займатися вихованням та утриманням своєї малолітньої дитини. За місцем свого проживання ОСОБА_2 характеризується посередньо, вихованням доньки не займається, не забезпечує її одягом, харчуванням.

До служби у справах дітей Верхівцевської міської ради звернулася бабуся малолітньої дитини ОСОБА_5 , з якою фактично проживає малолітня ОСОБА_4 . Мати дитини, ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері дитина деякий час мешкала з бабусею, але потім відповідач забрав її до себе на постійне місце проживання. ОСОБА_4 прожила там два тижні та втекла звідти. Після того батько дитини жодного разу не телефонував дочці, не цікавився її життям, здоров`ям, харчуванням.

ОСОБА_4 повідомила, що не бажає жити з батьком, оскільки там її ображають, та просила залишити її проживати разом з бабусею ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, з метою захисту інтересів та соціальних прав малолітньої дитини, позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на ім`я державного дитячого закладу, або особи, до якої буде влаштована дитина. Також позивач просив передати малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , службі у справах дітей Верхівцевської міської ради для подальшого влаштування.

Ухвалою суду від 03.11.2022 року відкрито провадження у справі, прийнято рішення розглядати справу за правилами загального позовного порядку.

17.02.2023 року проведено підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, оскільки відповідач, як батько дитини, не відмовляється від участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідач зазначив, що, дійсно, після смерті ОСОБА_6 донька деякий час проживала з ним, проте потім повернулася до бабусі, оскільки це було більше звичне для неї місце проживання.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вислухавши думку малолітньої ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 04.10.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Рішенням міської комісії з питань захисту прав дитини від 14.03.2022 року вирішено відповідачу налагодити контакт з донькою та вирішити питання проживання дитини з ним. Визначено тимчасове місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з бабусею ОСОБА_5 до налагодження контакту батька з дитиною. Підставою для ухвалення такого рішення було звернення ОСОБА_5 про визначення місця проживання онуки ОСОБА_4 разом з нею, оскільки вона від народження проживала з нею та її матір?ю, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері, батько дитини, ОСОБА_2 , забрав її до себе жити, проте через два тижні вона втекла від нього до неї додому. ОСОБА_4 також повідомила, що не хоче проживати разом з батьком, проте не проти ходити до нього в гості.

ОСОБА_2 комісії повідомив, що він бажає займатися вихованням та утриманням дитини та проживати разом з нею.

За повідомленням КНП "Верхівцевська міська лікарня" Верхівцевської міської ради" від 11.03.2022 року дитина, ОСОБА_4 проживає разом з бабусею, ОСОБА_5 , яка займається її вихованням.

Згідно з характеристикою ОСОБА_4 до смерті її матері батько не займався вихованням доньки, не приймав участі у її житті. Після смерті матері ОСОБА_4 деякий час проживала з батьком, він підтримував зв`язок з класним керівником, надавав кошти на харчування, дитина виглядала охайно. Навчання змінилося на краще, проте емоційний стан дитини був тривожний.

Верхівцевська міська рада 21.07.2022 року надала характеристику відповідача, згідно з якою за місцем проживання ОСОБА_2 характеризується посередньо, вихованням своєї малолітньої доньки не займається, не забезпечує її сезонним одягом та продуктами харчування

Органом опіки та піклування зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 .

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17 вказано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

На думку суду, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується у виняткових випадках та виключно тоді, коли невиконання батьківських обов`язків зумовлено винною, усвідомленою поведінкою одного з батьків, що негативно впливає на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання.

Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія (вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо.

Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень сторін та свідків, а також пояснень самої дитини, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини.

Так в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_4 , пояснила, що у відповідача з ОСОБА_5 , бабусею ОСОБА_4 , існує конфлікт. Дитину з народження не давали батьку, шукаючи для цього різні приводи. Але відповідач весь час надавав дитині матеріальну допомогу, сплачував аліменти.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що відповідач є чесною, добросовісною людиною, якому можна довірити дитину. Дитина, під час проживання з батьком, покращила свої успіхи у навчанні. Вчителі помітили зміни в навчанні на краще. Аліменти на ОСОБА_4 завжди сплачував.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що відповідач справедлива, чуйна людина. Дитина неодноразово перебувала у батька.

Свідок - ОСОБА_11 , тітка ОСОБА_4 , пояснила, що дитина з народження проживає з бабусею ОСОБА_5 , яка приймає участь у її вихованні. Відповідач є спокійною людиною, працює, не зловживає алкогольними та наркотичними засобами. Однак, не забезпечує дитину посезонним одягом та продуктами. Після смерті матері малолітня деякий час проживала з батьком. За проханням дитини, ОСОБА_4 , знову проживає з бабусею.

Допитана в судовому засіданні свідок - ОСОБА_5 , бабуся ОСОБА_4 , пояснила, що відповідач ОСОБА_2 не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився її життям та здоров`ям. Дитина з самого народження проживала з нею та її матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері ОСОБА_4 , деякий час проживала з відповідачем, але дитина повернулася жити до бабусі. На сьогоднішній день малолітня ОСОБА_4 проживає з бабусею. Дитина не хоче спілкуватися та жити з відповідачем та його дружиною, у зв`язку з тим, що її там ображають. Також повідомила, що останній сплачує аліменти на дитину. ОСОБА_5 у судовому засіданні просила залишити ОСОБА_4 проживати з нею, але не позбавляти відповідача батьківських прав.

Малолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні також надала пояснення про те, що після смерті матері вона деякий час проживала з батьком та його родиною. Але проживши там два тижні, вона втекла додому, так як її там ображала дружина відповідача. На даний час вона проживає з бабусею та не бажає повертатися до батька.

Також на підтвердження своєї участі в утриманні дитини відповідач надав чек від 09.02.2023 року про грошовий переказ коштів в сумі 2360,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками. Також матеріали справи не містять доказів того, що до відповідача ОСОБА_2 застосовувались буд-які заходи впливу, які виявилися безрезультатними, тобто доказів того, що відповідач ОСОБА_2 систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 складений без участі відповідача, не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, вказаний висновок оцінений судом у сукупності з іншими доказам і сам по собі не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 . Сама по собі обставина, що дитина не проживає з батьком, а проживає з бабусею, не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав та на думку суду, не відповідає інтересам дитини.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Оскільки згідно з положенням ч. 3 ст. 166 СК України питання про стягнення аліментів на дитину вирішується лише при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача, а також в частині передачі дитини службі у справах дітей Верхівцевської міської ради.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог в цілому.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Верхівцевської міської ради в особі служби у справах дітей Верхівцевської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 09.06.2023 року.

Суддя С.М.Бурхан