Провадження № 2/201/877/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11 квітня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2022р. ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Негробова О.В. (діє на підставі ордеру від 15.11.2022р. - а.с. 45) звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 1-4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.02.2023р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 50).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 29.11.2021р. на вул. Синявського у м. Дніпро відбулась ДТП за участю транспортних засобів: Iveco, р.н. НОМЕР_1 , Opel Astra, р.н. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 і Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідальність якої забезпечена полісом ОСЦПВ АР5392950 AT «Просто-Страхування». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2021р. у справі № 932/10980/21, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2022р., ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди - ОСОБА_2 забезпечена полісом АТ «Просто-Страхування», з метою компенсації спричинених збитків, позивачка звернулась до АТ «Просто-Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування від 07.07.2022р., надавши всі документи.

Реалізуючи право, передбачене п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, в т.ч. і суми страхового відшкодування, позивачка звернулась до судового експерта Пилипенка О.С. Експертом складений висновок з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 429/21А від 09.01.2022р., яким визначено збиток, заподіяний власнику автомобіля Opel Astra, р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, в сумі 214 783,04 грн. У дослідницькій частині висновку вказано, що ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля Opel Astra р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 73 595,21 грн.

19.07.2022р. АТ «Просто-Страхування» виплатило позивачці страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн., виконавши покладений на страховика Законом обов`язок в повному обсязі.

Оскільки вина відповідачки підтверджується постановою суду, а сума страхового відшкодування не в повній мірі покриває понесені матеріальні збитки, з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та страховим відшкодуванням, з урахуванням витрат позивача на проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 16 687,83 грн. (214 783,04 грн - 73 595,21 грн - 130 000,00 грн + 5 500,00 грн - 16 687,83 грн).

Також позивачці внаслідок протиправних дій відповідачки завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях від втирати майна, неможливості ним користуватися, що зумовило зміни в організації життя. Відповідачкою шкода у добровільному порядку не відшкодована. Розмір моральної шкоди позивачка оцінює у 5 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 16 687,83 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., компенсувати судові витрати.

Представник позивачки адвокат Негробов О.В. надав 11.04.2023р. заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, здійснити розподіл судових втрат (а.с. 59).

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 13.02.2023р., 11.04.2023р. не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою наданою Відділом обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Дніпропетровській області, конверт повернутий із відміткою пошти про причини невручення (а.с. 56-58).

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч. 8, ч. 11ст. 128 ЦПК України, вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29.11.2021р. сталася ДТП, за обставинами якої, 29.11.2021р. приблизно о 12 год. 50 хв. ОСОБА_2 , рухаючись в районі будинку 185 по вул. Синявського в м. Дніпро, керуючи автомобілем «Шевроле», д/н НОМЕР_3 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надала переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306), та створила аварійну ситуацію автомобілю «Опель», д/н НОМЕР_2 , який почав некерований рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Івеко», д/н НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2021р. у справі № 932/10980/21, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2022р., ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9-10).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , застрахована АТ «Просто-Страхування» згідно із полісом ОСЦПВ АР5392950 AT «Просто-Страхування» (а.с. 35).

З метою компенсації спричинених збитків, позивачка звернулась до АТ «Просто-Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування від 07.07.2022р., надавши всі документи (а.с. 11).

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

На замовлення позивачки експертом ОСОБА_3 складений висновок з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 429/21А від 09.01.2022р., яким визначено збиток, заподіяний власнику автомобіля Opel Astra, р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, в сумі 214 783,04 грн. (а.с. 12 19).

Згідно дослідницької частини висновку (дослідження по п. 1.7) у даному випадку на підставі п. 8.2 а) Методики, де вартість відновлювального ремонту Сер = 271671,56 грн. > С = 214783,04 грн. ринкової вартості, вартість матеріального збитку (У) дорівнює ринковій вартості КТЗ, так як його відновлення економічно недоцільне. У=С = 214783,04 грн.

За результатами висновку, ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля Opel Astra р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 73 595,21 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За заявою позивачки 19.07.2022р. АТ «Просто-Страхування» виплатило позивачці страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн., виконавши покладений на страховика Законом обов`язок в повному обсязі (а.с. 36).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із висновком Великої Палати Верхового Суду у постанові від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

У випадку фізичного знищення транспортного засобу потерпілому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.12.2020р. (справа № 759/5414/17); від 04.11.2020р. (справа № 299/3583/15-ц); від 05.08.2020р. (справа № 362/3680/17); від 14.07.2020р. (справа № 525/1592/18); від 17.02.2021р. (справа № 753/11069/16); від 03.02.2021р. (справа № 910/17947/15).

Отримана позивачкою сума страхового відшкодування не покриває понесені матеріальні збитки, тому з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та страховим відшкодуванням в сумі 11187,83 грн. (214 783,04 грн - 73 595,21 грн. - 130 000,00 грн.).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань.

Відповідного п. 3 Постанови Пленуму під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що внаслідок ДТП позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому у стресі, через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, фізичного знищення, що зумовило неможливості користуватися транспортним засобом. Вина відповідачки у заподіянні шкоди встановлена рішенням суду, аде матеріальна шкода добровільно не буда відшкодована. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідачки. Розмір спричиненої моральної шкоди позивачкою оцінений у 5000,00 грн. Суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. оцінені суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 500,00 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо судових витрат.

При подачі позову позивачкою сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 992,40 грн. за позовні вимоги майнового і немайнового характеру (а.с. 5), який підлягає стягненню із відповідачки на користь позивачки, з урахуванням того такий розмір є мінімальною ставкою судового збору, менше якої не сплачується.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Пилипенка О.С., який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчих експертиз за спеціальністю визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (висновок виготовлений на вимогу позивача), наявність квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 5500,00 грн. (а.с. 34), а також приймаючи до уваги повністю задоволення позову у частині стягнення матеріального збитку, який ґрунтується на висновку експерта, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмір 5500,00 грн.

Щодо стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Повноваження адвоката Негробова О.В. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством ордером від 15.11.2022р. і договором про надання правничої допомоги від 28.04.2022р. (а.с. 40 - 45).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (ордером, укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних послуг), тому вони приймаються судом до уваги.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Згідно укладеного 28.04.2022р. між позивачкою ОСОБА_1 і Адвокатським бюро «Олександра Негробова» договору про надання правничої допомоги і додаткової угоди до договору від 08.04.2022р., вартість гонорару не може перевищувати 10000,00 грн., вартість однієї години роботи адвоката становить 500,00 грн. (консультації, складання процесуальних документів, участь у судових засіданнях). Оплата здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі послуг.

11.04.2023р. між ОСОБА_1 і Адвокатським бюро «Олександра Негробова» підписаний акт приймання-передачі послуг, згідно із яким надані такі послуги:

28.04.2022 року: аналіз наданих клієнтом документів та надання клієнту усної консультації щодо норм права, які регулюють правовідносини, що виникли між клієнтом, AT «Просто-Страхування» та ОСОБА_2 , внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку) яка відбулась 29.11.2021р., витрачено 1,0 години (500,00 грн. х 1,0 годину = 500,00 грн).

15.11.2022 року - 09.12.2022 року: складання та направлення засобами поштового зв`язку до AT «Просто-Страхування» запиту адвоката, опрацювання відповіді на запит адвоката (лист AT «Просто-Страхування» від 01.12.2022 року вих. № 04-1884), узгодження з клієнтом правової позиції. Витрачено 2,0 години (500,00 грн. х 2,0 години = 1 000,00 грн).

12.12.2022 року - 30.12.2022 року: складання та подання позовної заяви до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених клієнту в результаті настання ДТП, враховуючи час на виготовлення та засвідчення копій матеріалів (додатків до позову) у відповідності до кількості сторін. Витрачено 5,0 години (500,00 грн. х 5 годин = 2 500,00 грн.).

13.02.2023 року - 10.04.2023 року: участь адвоката в розгляді цивільної справи № 201/10782/22: направлення кореспонденції відповідачеві; участь у судовому засіданні 13.03.2023 року (враховуючи час на прибуття до суду). Сторони узгодили, що адвокатом витрачено в загальному розмірі 4 години (враховуючи час на прибуття до суду для участі в судовому засіданні на 11.04.2023 року о 12:20 год). (500,00 грн. х 4 000,00 грн = 2 000,00 грн.). Загалом надана правова (правнича) допомога на суму 6000,00 грн.

Факт сплати гонорару 30.06.2022р. у розмірі 6000,00 грн. підтверджується довідкою із банківського рахунку (а.с. 60).

Водночас, суд не може узяти до уваги і здійснити розподіл витрат у сумі 2000,00 грн. за участь у судових засіданнях 13.03.2023р. і 11.04.2023р., оскільки судові засідання проведені без участі представника.

Суд виходить із того, що витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував позовну заяву, інші процесуальні документи), враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, підлягають стягненню у розмірі 4000,00 грн.

Відтак, при розподілі витрат на правову допомогу суд враховує визначений договором гонорар адвоката в розмірі 4000,00 грн.

З огляду на те, що загальний розмір майнових вимог (відшкодування матеріальної та моральної шкоди) становить 16187,83 грн. (11187,83 + 5000,00), а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 11687,83 грн. (тобто на 72,20%), то загальний розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням часткового задоволення позову, становитиме 2888,00 грн. (4000,00 грн.* 72,20% /100%).

Загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з відповідачки на користь позивачки становить 9380,40 грн. (992,40 грн. (судовий збір) + 5500,00 грн. (витрати на експертизу) + 2888,00 грн. (витрати на правничу допомогу).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 11687,83 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у загальній сумі 9380,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 20 квітня 2023 року.

Суддя Наумова О.С.