Справа № 347/1245/23
Провадження № 2/347/382/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

18.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог, покликалася на те, що 15.10.1977 року уклала шлюб в Снідавській сільській раді Косівського відділу ЗАГС Івано-Франківської області з ОСОБА_2 , після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. За життя чоловік належно не розпорядився своїм майном та не залишив заповітного розпорядження. Після смерті ОСОБА_2 позивач є спадкоємцем першої черги за законом, та прийняла спадщину. Спадкова справа зареєстрована у приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М. М., 27.04.2021 року за № 169/2020. Спадщина відкрилася на майно, яке складається з житлового будинку загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., земельної ділянки площею 0,85 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства.

Право власності на вищезгаданий житловий будинок в Обласному КП «Коломийське міжрайонне БТІ», Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстроване.

08.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Тонюк М.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Однак, їй було відмовлено, з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У зв`язку з цим, позивач просила позов задовольнити, та визнати за нею право власності на спадкове майно.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач, будучи належним чином повідомленою, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 3).

Відповідач Косівська міська рада, Косівського району Івано-Франківської області, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання, у якому просила проводити розгляд справи без участі представника Косівської міської ради. Щодо заявлених позовних вимог не заперечили (а. с. 30).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 22.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 21.06.2023 року.

Ухвалою від 22.05.2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Косівського району Івано- Франківської області Тонюк М.М. інформацію чи зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_2 .

Довідкою віл 21.06.2023 року розгляд справи відкладено на 28.06.2023, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу від 08.02.2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 5).

Згідно виписки інвентаризаційних матеріалів за № 68614 від 30.04.2021, в АДРЕСА_1 , згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному БТІ право власності не зареєстровано (а.с. 6).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності за адресою АДРЕСА_1 відсутнє (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 17.06.2020 року, гр. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 роки, актовий запис № 19 (а.с. 8).

Відповідно до копії витягу зі спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 15.10.1977 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 15.10.1977 року. Прізвище подружжя « ОСОБА_4 » (а.с. 9).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість житлового будинку «А» за адресою АДРЕСА_1 становить 99 570 грн. (а.с. 10).

Згідно копії технічного паспорта, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 маж загальну площу 99,7 м.кв., рік забудови не встановлений (а.с. 12-18).

Відповідно до довідки № 32 від 12.01.2023 року виданої Яворівським старостинським округом, чоловік позивача ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав з 1991 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 у цьому житловому будинку був зареєстрований тільки він. Від імені померлого ОСОБА_2 заповіт не посвідчувався (а.с. 19).

Згідно копії довідки № 187 від 20.10.2020 року, померлий ОСОБА_2 постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 . На день смерті з спадкоємців ніхто не проживав (а.с. 20).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 в графі сімейний стан зазначено, що зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 (а.с. 22).

Згідно листа приватного нотаріуса Косівського району Івано- Франківської області № 311/01-16 від 24.05.2023 року встановлено, що 09.12.2020 року заведено спадкову справу № 169/2020 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що спадкодавець ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та весь час проживав з 1991 року в АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа приватного нотаріуса Косівського району Івано- Франківської області, після смерті була заведена спадкова справа 169/2020 від 09.12.2020 року. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що спадкодавець ОСОБА_2 за життя володів вищезазначеним майном, спадкоємець ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим її право підлягає захисту у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст. ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Косівської міської ради, Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (78644, с. Яворів, уч. Терношори, Косівського району Івано- Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на спадкове майно, яке складається з житлового будинку загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.06.2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула