Справа № 639/1023/23
Провадження № 2/639/818/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/1023/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

встановив:

Позивач ТДВ «Страхова група «Оберіг» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив визнати недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-209047999, укладений ОСОБА_1 , яким забезпечено транспортний засіб «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2022 ОСОБА_1 самостійно без участі ТДВ «Страхова група «Оберіг» за допомогою сервісу «POLIS.UA» уклала електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-209047999 щодо транспортного засобу «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 , самостійно визначивши тип свого транспортного засобу як В2: легковий автомобіль. Строк дії полісу встановлено з 00 годин 00 хвилин 19.05.2022 по 18.05.2023 включно. У розділі «Особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу» за внесеною відповідачем інформацією зазначено, що даний транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю.

13.02.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, після настання якої позивачу надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб відноситься до типу: спеціалізований вантажний фургон. З метою розслідування страхового випадку позивач звернувся до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ з запитом про проходження ОТК вказаним транспортним засобом. Відповідно до листа сервісного центру Міністерства внутрішніх справ забезпечений транспортний засіб вантажний та підлягає проходженню ОТК періодичністю кожні два роки, та станом на 13.01.2023 протокол ОТК щодо забезпеченого транспортного засобу відсутній. Таким чином, при укладанні полісу відповідачем зазначені неправдиві відомості про істотні умови предмету договору страхування.

Позивач зазначив, що відповідач, будучи обізнаною про необхідність проходження ОТК забезпеченим транспортним засобом та про відсутність протоколу проходження ОТК, не повідомила про це позивача, під час формування полісу внесла до нього неправдиві відомості та забезпечила свій транспортний засіб як легковий, а не як вантажний, та зазначила, що транспортний засіб не підлягає ОТК, тобто умисно ввела позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

23.03.2023 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.24-25).

25.04.2023 ухвалою суду до участі в справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.86-87).

У поданому до суду 25.04.2023 відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Антоненко І.М., який діє на підставі ордеру (а.с.39), просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що відповідач не укладала електронний поліс за допомогою сервісу «POLIS.UA», як зазначено у позові, а при укладенні оспорюваного договору страхування користувалась сервісом страхування, який надає Монобанк у мобільному додатку, та зазначений сервіс не запитує наявність/відсутність ОТК у відповідача; не надає можливість самостійно визначити тип транспортного засобу. Тобто, при застосуванні даного сервісу неможливо ввести в оману страховика у зв`язку з відсутністю додатково запитуваної інформації з боку системи. Відповідач самостійно не визначала та не могла визначити тип транспортного засобу, як В2: легковий автомобіль, та її поведінка є добросовісною. З боку позивача не надано доказів на спростування вказаних обставин. Зазначив, що проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю перед укладенням договору страхування та наявність протоколу перевірки технічного стану на предмет справності не є істотною умовою договору страхування. При укладенні оспорюваного договору сторони досягли згоди з усіх істотних його умов та виходили з того, що автомобіль «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 є технічно справним. При цьому, страховик не був позбавлений права перевірити надану страхувальником інформацію та у випадку невиконання таких дій або свідомого внесення недостовірної інформації в договір, страховик самостійно несе ризик негативних наслідків, які можуть настати після його укладення. Позивачем не доведено факту умисного введення його в оману відповідачем, оскільки позивач був зобов`язаний перевірити надану відповідачем інформацію щодо транспортного засобу, при цьому позивач самоусунувся від заповнення електронного полісу, перевірки наданої страхувальником інформації, діяв недобросовісно. На думку представника відповідача, позивач, який звернувся з позовними вимогами до суду лише після настання страхового випадку, переслідує мету уникнення виконання умов договору страхування, а саме, виплати потерпілому страхового відшкодування внаслідок ДТП 13.02.2023 за участю забезпеченого транспортного засобу (а.с.95-103).

Представник позивача Микитюк Д.О., який діє на підставі довіреності (а.с.134), подав до суду відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог, вказавши, що відповідач під час формування полісу внесла до нього неправдиві відомості та забезпечила свій транспортний засіб як легковий, а не як вантажний транспортний засіб, а також зазначила, що транспортний засіб не підлягає ОТК, що сприяло укладанню спірного полісу позивачем. Знаючи про необхідність проходження ОТК забезпеченим транспортним засобом та про відсутність протоколу проходження ОТК транспортного засобу, відповідач не повідомила про це позивача, при укладенні полісу надала неправдиві відомості про істотні умови договору страхування, тобто діючи умисно, ввела позивача в оману. Поліс було укладено з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому поліс слід визнати недійсним. Позивач просив позов задовольнити, розглянути справу без участі представника позивача (а.с.130-132).

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Труханович Я.О., який діє на підставі ордеру (а.с.93), 12.05.2023 подав письмові пояснення щодо позову, в яких у задоволенні позовних вимог просив відмовити, з огляду на незаконність, необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Зазначив, що внаслідок ДТП, що сталася 13.02.2023 за участю забезпеченого позивачем транспортного засобу «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілів MAZDA CX-5 номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 і OPEL CORSA номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , пошкоджено належний ОСОБА_2 транспортний засіб MAZDA CX-5 номерний знак НОМЕР_3 . 04.05.2023 позивач відповіддю за № 0405-06 повідомив ОСОБА_2 про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстави, що транспортний засіб «Renault Trafic» підлягає обов`язковому технічному контролю. На думку третьої особи, страховик не був позбавлений права перевірити інформацію, внесену страхувальником ОСОБА_1 при заповненні в електронній формі Полісу, у тому числі й у випадку внесення неповної чи помилкової інформації до цієї форми. Факт укладення договору страхування між сторонами посвідчено полісом, проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю може розглядатися як умова укладення договору, а не його істотна умова. Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 при укладанні страхового договору діяла умисно щодо введення страховика в оману та повідомила недостовірну інформацію стосовно предмету страхування. Посилання позивача у позові на постанову Касаційного господарського суду Верховного Суду від 05.11.2019 по справі № 910/17404/18 не є релевантною судовою практикою, оскільки висновки викладені у вказаній постанові, не є подібними до правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі, до того ж у вказаній постанові водій забезпеченого транспортного засобу був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП (за керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний нагляд). Стосовно ж водія ОСОБА_4 постанова за ч. 3 ст. 121 КУпАП не виносилась (а.с.139-142).

У поданих 17.05.2023 до суду доповненнях до відзиву на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Антоненко І.М. подав до суду докази надіслання позивачу ТдВ «СГ «Оберіг»» протоколу огляду відкритого інтернет ресурсу від 08.04.2023; screenshot сторінок з додатку Монобанк у мобільного телефоні (а.с.158,159).

Представник ТДВ «СГ «Оберіг» Алєксєєв В.В., який діє на підставі довіреності , у поданій до суду відповіді на пояснення третьої особи просив залишити пояснення третьої особи без розгляду. Наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відсутність факту притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не має преюдиційного значення для вирішення справи про визнання недійсним електронного полісу ЕР-209047999 по суті, оскільки при вирішенні даної справи суд має враховувати факт надання неправдивих відомостей страхувальником, в результаті чого електронний Поліс ЕР-209047999 укладено з порушенням вимог Закону № 1961-ІV. У позивача відсутній доступ до бази даних МВС України щодо проходження транспортним засобом ОТК, та позивач позбавлений права відповідно до Закону № 1961-ІV здійснювати подібні запити до державних органів на стадії укладання полісу, даним правом позивач наділений виключно в порядку розслідування страхового випадку, що і було зроблено позивачем. Щодо істотних умов договору страхування вказав, що посилання третьої особи на постанову Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 348/2675/17 не може бути застосовано у даній справі, оскільки Верховним судом розглядався спір щодо визнання недійсним письмового полісу страхування, а в даному випадку предметом спору є недійсність електронного полісу страхування, інформацію до котрого вводив самостійно відповідач. При укладенні полісу страхування не застосовується Положення Моторного (транспортного) страхового бюро, а застосовується Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджене Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1483/20221, а саме Розділ 3, яким визначено особливості укладання внутрішніх електронних договорів страхування.

У поданих до суду запереченнях проти доповнень до відзиву представник позивача Алєксєєв В.В. зазначив, що відповідачем в порушення вимог ст. 178 ЦПК України не додано до відзиву доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, та чинною редакцією ЦПК не передбачено надання доповнень до відзиву на позовну заяву та одночасне долучення відповідачем тих доказів, котрі мали б в обов`язковому порядку бути долучені разом із відзивом на позовну заяву. Докази, котрі намагається долучити представник відповідача, жодним чином не нівелює встановлені позивачем та компетентними органами держави обставини справи. Просив суд залишити відзив на позовну заяву від 21.04.2023 з долученими до нього документами та доповнення до відзиву на позовну заяву від 15.05.2033 з долученими до них документами без розгляду та повернути їх відповідачу.

Представник позивача ТДВ «СГ «Оберіг» - Кучеренко Т.М., яка діє на підставі довіреності, 27.03.2023 та 19.05.2023 подала до суду заяви, в яких просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу за відсутності представника позивача. (а.с.31-34, 168-169). Також, представник позивача Микитюк Д.О., який діє на підставі довіреності, у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Представник відповідача адвокат Антоненко І.М. 13.06.2023 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Труханович Я.О. 13.06.2023 подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі та без участі третьої особи, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 просила судове засідання провести без її участі, про що зазначила у поданій до суду 24.04.2023 заяві про залучення її до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Відповідно до статтей 191,192, 199, 222 ЦПК України, у судовому засіданні 13.06.2023 судом долучено до матеріалів справи відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Антоненка І.М., що надійшов до суду 25.04.2023 та подані ним докази надсилання позивачу протоколу огляду відкритого інтернет ресурсу від 08.04.2023; screenshot сторінок з додатку Монобанк у мобільного телефоні; відповідь позивача на відзив разом з доданими до нього документами, що надійшов до суду 09.05.2023, письмові пояснення представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Трухановича Я.О.; задоволено клопотання представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Трухановича Я.О. про долучення до матеріалів справи доказу направлення третій особі ОСОБА_3 письмових пояснень від 12.05.2023; долучено до матеріалів справи відповідь позивача на пояснення третьої особи; задоволено клопотання представника відповідача адвоката Антоненка І.М. про долучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії Висновку експертного дослідження № ЕД-19/121-23/9853-КТ та про долучення до матеріалів справи доказу відправлення третій особі ОСОБА_3 висновку експертного дослідження; задоволено заяву представника відповідача адвоката Антоненка І.М. про залишення без розгляду заявленого ним клопотання про огляд веб-сайту https://polis.ua/uk.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 18.05.2022 між страховиком ТДВ «Страхова група «Оберіг» та страхувальником ОСОБА_1 укладено електронний поліс № ЕР-209047999 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб «Renault Trafic», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 . Строк дії договору з 00 години 00 хвилин 19.05.2022 по 18.05.2023 включно. В поліс внесена інформація про забезпечений транспортний засіб, за якою тип ТЗ В2: легковий автомобіль від 1601 до 2000 куб. см. В розділі «Особливі умови використання забезпечення транспортного засобу» зазначено, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю (а.с.5,6).

13.02.2023 о 08 год. 05 хв. на майдані Героїв Небесної Сотні в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілів MAZDA CX-5 номерний знак НОМЕР_3 і OPEL CORSA номерний знак НОМЕР_4 .

В результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 у справі № 646/757/23, яка набрала законної сили 28.03.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.48).

З копії свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що власником транспортного засобу «Renault Trafic», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , дата реєстрації 27.04.2022 (а.с.7).

Власником автомобіля MAZDA CX-5 номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , (а.с.47).

ОСОБА_3 володіє автомобілем OPEL CORSA номерний знак НОМЕР_4 на підставі довіреності, посвідченої 24.02.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О., р. № 279 (а.с.58,59).

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС від 23.02.2023 №31/269АЗ-3684-2023, за конструкцією транспортний засіб Renault Trafic», VIN - НОМЕР_2 є вантажний та відповідно до ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю з періодичністю кожні два роки. Станом на 13.02.2023 вищезазначений транспортний засіб не мав діючого протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу (а.с.8).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Так, згідно із статтею 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно з п. 1.8 ст. 1 цього Закону страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Статтею 989 ЦК України визначені обов`язки страхувальника, серед яких, передбачено, що страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

У відповідності до п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Абзацом 2 пункту 3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137, визначено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачені підстави для заборони експлуатації транспортних засобів, зокрема, забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.

Починаючи з 07.02.2018 забезпечена можливість укладання внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (які діють виключно на території України) в електронній формі, відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 31.08.2017 № 3631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за №1197/31065 «Про затвердження змін до Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1483/20221, в редакції Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3631 від 31.08.2017, внутрішній договір страхування - договір (електронний договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє виключно на території України (п.1.2).

Частина ІІІ даного Положення містить особливості укладення внутрішніх електронних договорів страхування, а саме , для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ (п. 3.1).

Страховик на підставі отриманої через ІТС заяви на страхування формує пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса, що реєструється в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пропозиція укласти внутрішній електронний договір страхування направляється страховиком власнику транспортного засобу через ІТС і є чинною до закінчення доби, в якій її було сформовано (п. 3.2).

Перелік відомостей, які повинні міститися у пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування, затверджується МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ (п. 3.3).

Якщо власник транспортного засобу погоджується з отриманою пропозицією укласти внутрішній електронний договір страхування, він надає страховику через ІТС відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) укласти внутрішній електронний договір страхування і підписує внутрішній електронний договір страхування через ІТС відповідно до законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції (п.3.5).

Після підписання власником транспортного засобу внутрішнього електронного договору страхування в порядку, визначеному цим Положенням, до закінчення доби, в якій було сформовано пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування, страховик зобов`язаний зареєструвати страховий поліс в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та направити страхувальнику підтвердження вчинення електронного правочину (укладення внутрішнього електронного договору страхування) шляхом надсилання електронного документа - візуальної форми страхового поліса (п. 3.6.).

Внутрішній електронний договір страхування вважається укладеним з моменту одержання страховиком відповіді про прийняття власником транспортного засобу пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування (п. 3.8).

Внутрішній електронний договір страхування набирає чинності з початку строку його дії, що зазначений у страховому полісі, але не раніше дати його реєстрації у єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 3.9.).

Відповідно до п. 14.2 ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та не ставиться сторонами під сумнів, оспорюваний договір страхування № ЕР-209047999, який зареєстрований у єдиній централізованій базі даних 18.05.2022, укладено в електронній формі, є візуальною формою полісу, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє виключно на території України на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Даний договір, який є предметом спору, є оспорюваним правочином.

З наведених вище норм закону вбачається, що саме страхувальник, в даному випадку відповідач ОСОБА_1 , має надавати відомості, необхідні для укладення договору страхування, зокрема, щодо технічних характеристик забезпечувального транспортного засобу.

Згідно пункту 2.1.4. Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг № 3631 від 31.08.2017, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів заповнюється відповідно до порядку заповнення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який встановлюється МТСБУ.

Переліком відомостей, необхідних для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженим протоколом Президії МТСБУ від 25.05.17 № 401/2017 і розробленим у відповідності до Положення про особливості укладання електронних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Нацкомфінпослуг містить пункт 3 визначено, що для укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик повинен мати наступні відомості: пункт 3 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ», зокрема, ознака того, що ТЗ підлягає обов`язковому технічному контролю та дата наступного ОТК (для ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю).

У пункті 6 вказаного Переліку йде мова про те, що відомості, зазначені в п. п. 1-4 страховик повинен отримати від страхувальника, але має право перевірити їх достовірність шляхом звірки з наявними даними у власних інформаційних реєстрах та за даними державних інформаційних ресурсів.

Таким чином, страховик не був позбавлений можливості перевірити надану відповідачем інформацію таким же чином, як це було зроблено ним після настання страхового випадку, проте страховик - позивач не пред`являв до відповідача ніяких вимог та погодився з тими відомостями, які були надані відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( частина перша статті 229 цього Кодексу ), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230-233 ЦК України суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів, зокрема, обману і наявності їх безпосереднього зв`язку із волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману іншої сторони правочину, яка його вчинила, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину ( наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, у якій описуються властивості речі ). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тобто, обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. При чому це робиться навмисно, з метою, аби правочин був вчинений. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особа введена в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі статті 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Отже позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особа введена в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Згідно з копією висновку експертного дослідження № ЕД-19/121-23/9853-КТ, складеного 25.05.2023 судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Колесником В.К. за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Антоненка Ігоря Миколайовича, користувач, використовуючи форми для реєстрації на веб-сторінці https://polis.ua/uk, опинившись на сторінці : Polis.ua «класний пошукатор страхових» та вибравши в розділі «Страхування» підрозділ «Автоцивілка онлайн», перейшовши на сторінку, polis ua «автоцивілка» не має можливості купити ОСЦПВ онлайн (електронний поліс автоцивілки) на транспортний засіб RENAULT TRAFIC державний номерний знак НОМЕР_1 без внесення в обов`язкове для заповнення активне поле «Дата наступного ОТК» розділу «Калькулятор автоцивілки ОСЦПВ онлайн» фактичної дати наступного обов`язкового технічного контролю (ОТК). Користувач, використовуючи форми для реєстрації на вищезазначеному сайті в процесі придбання ОСЦПВ онлайн (електронних полісів автоцивілки) не має можливості самостійно обирати категорію (тип) транспортного засобу.

Отже, як встановлено висновком експерта, який визнається судом належним, достовірним та допустимим доказом, відповідач ОСОБА_6 при укладенні з позивачем за допомогою сервісу «POLIS.UA» оспорюваного електронного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не мала можливості самостійно обирати категорію (тип) транспортного засобу, що виключає таку ознаку, як обман, при вчиненні правочину.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач при укладанні страхового договору діяла умисно та повідомила недостовірну інформацію стосовно предмету страхування.

Посилання позивача у позові та відповіді на відзив на постанову Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року № 3-11гс14 та постанову Касаційного господарського суду Верховного Суду від 05.11.2019 по справі № 910/17404/18 не є релевантною судовою практикою, оскільки висновки викладені у вказаних постановах, не є подібними до правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі.

Недоведеність факту обману з боку відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Сумського апеляційного суду від 10.01.2023 у справі № 587/1290/22, у постанові Кропивницького апеляційного суду від 08.02.2023 у справі № 398/2662/22.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн (а.с.4).

Суд розподіляє понесені сторонами судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст. 11, 202-204, 207, 229,230, 626, 638, 639, 982, 989, 998 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 21, 29 Закону України «Про страхування», ст. 1, 2, 14, 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про дорожній рух», Положенням про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1483/20221, в редакції Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3631 від 31.08.2017, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , адреса місцезнаходження: 03040 м. Київ, вул. Васильківська,14.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 15.06.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК