справа № 754/7735/21
головуючий у суді І інстанції Бабко В. В.
провадження № 22-ц/824/2458/2023
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київтеплоенерго» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 року

справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про зобов`язання скасування нарахованої заборгованості та проведення коригування особового рахунку послуги гарячого водопостачання, -

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зобов`язання скасування нарахованої заборгованості за послугу гарячого водопостачання за період з 01 жовтня 2018 року до 31 липня 2020 року у розмірі 4 507 грн 44 коп., проведення коригування особового рахунку за № НОМЕР_1 та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, який побудований та ведений в експлуатацію у 2009 році зі вбудованими та опломбованими лічильниками гарячого та холодного водопостачання. У липні 2020 року позивач за свій рахунок замінив старий лічильник гарячої води № 127755 на новий - BMETERS№ 200139805А. На момент зняття показник старого лічильника був - 00115, а відповідно нового - 0. Новий лічильник був опломбований представником відповідача і актом від 14 липня 2020 року підтверджено показники як нового, так і старого лічильників.

Відповідач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання.

КП «Київтеплоенерго» виставляє йому рахунки за послуги з гарячого водопостачання за нормативами споживання без урахування показів лічильника, незважаючи те, що він не користується гарячою водою.

Вважає, що відповідач безпідставно зняв з абонентського обліку лічильник та відмовляється від проведення періодичної повірки.

Через такі дії позивач зазнає моральних страждань, пов`язаних з пред`явленням неіснуючого боргу та вимушеного захисту своїх прав у судовому порядку.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня

2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано нараховану заборгованість боргу за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2018 року до 31 липня 2020 року у розмірі 4 507 грн 44 коп. та зобов`язано відповідача провести коригування особового рахунку за № НОМЕР_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до того як лічильник № 127756 вийшов із ладу, мав показники 00115, а послуга з гарячого водопостачання повністю оплачена ОСОБА_1 саме відповідно до нового лічильника - 00115, що підтверджується рахунками про сплату житло-комунальних послуг. Крім того судом першої інстанції установлено, що виконавцем послуг приймались вузли обліку квартири АДРЕСА_1 , інформація щодо обладнання квартирними лічильниками гарячої води наявна, про що були складені акти, в яких встановлені всі показання лічильників, а тому за наявності в квартирі позивача обліку води оплата за надані послуги виконується відповідно до показань лічильника. Не повідомлення про перевірку та показники лічильника, і невнесення працівниками виконувача послуг до програмного забезпечення по особовому рахунку квартири або не проведення виконавцем повторної перевірки приладу обліку гарячої води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення перевірки та внесення попереднього показання лічильників до програмного забезпечення по особовому рахунку є обов`язковим виконавцем послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, КП «Київтеплоенерго» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, просить рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за відсутності даних про проходження повірки вузлом розподільного обліку, розрахунки здійснюються як зі споживачем, в квартирі якого відсутні вузли обліку. При розгляду цієї справи, суд першої послався на підзаконний нормативно-правовий акт, а саме на Правила № 630, однак не врахував вимоги Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», чим порушив частину сьому статті 10 ЦПК України.

Послалося на те, що апеляційний суд не застосував норми Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», з якого слідує, що проведення повірки квартирного засобу обліку є обов`язком його власника та повинна здійснюватися за рахунок власника такого вузла обліку.

Вважає неприйнятним висновок, висловлений у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17, на який послався апеляційний суд, оскільки у наведеній справі правовідносини виникли до 2017 року.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа ТОВ «Перший український експертний центр» від 21 лютого 2022 року встановлено, що товариством житловий будинок АДРЕСА_2 , було взято на обслуговування з 01 грудня 2012 року.

Попередньою експлуатуючою організацією житлового будинку була передана проектна та виконавча документація, згідно проекту, індивідуальні квартирні прилади обліку холодної та гарячої води в житловому будинку були встановлені забудовником.

ТОВ «Перший Український експертний центр» до березня

2015 перебувало в договірних відносинах з КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», однак з причин неналежного забезпечення виконань, товариство прийняло рішення запровадження програми «ЖКГ-Плюс». За даними бази даних програмного забезпечення «ЖКГ-Плюс» по особовому рахунку квартири № 149 у житловому будинку з березня 2015 обліковувались прилади обліку гарячої води ГВ №127755 КВ 1,5 (показник - 107 куб.м.) та прилад обліку холодної води ХВ № 350304 КВ 1,5 (показник - 258 куб.м.). Останні показники квартирного приладу обліку гарячої води, які надавались товариством відповідно до договору про співпрацю ПАТ «АК «Киівводоканал» станом на 01 січня 2021 року, за даними програмного забезпечення «ЖКГ-Плюс» були: ГВ -

113 куб.м.

Згідно із актом зняття пломби з приладів від 10 липня 2020 року, підписаним представниками ТОВ «Перший Український експертний центр», у квартирі №149 вийшов із ладу лічильник ГВП №127756, з показником 00115.

Відповідно до акту від 10 липня 2020 року, підписаного представниками ТОВ «Перший Український експертний центр», у належній позивачу квартирі замінено лічильник ГВП: демонтовано №127755, показник - 00115; встановлено № 200139805А, показник -00000, марка BMETERS.

Згідно із актом від 14 липня 2020 року лічильник гарячого водопостачання №200139805А, показник -00000, марка BMETERS прийнято на комерційний облік.

05 грудня 2020 року на скаргу ОСОБА_1 від 10 листопада 2020 року про корегування нарахувань, надійшла відповідь від КП «Київтеплоенерго» відповідно до якої з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» набуло статусу теплопостачальної організації та виконавцем послуг з централізованого опалення та ЦПГВ за адресою по АДРЕСА_2 . В програмному комплексі підприємства була наявна інформація щодо обладнання квартири АДРЕСА_1 квартирним лічильником гарячої води.

Враховуючи той факт, що не передавались показання квартирного засобу обліку гарячої води, тому нарахування проводилися згідно із Законами України «Про житло-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Для можливості розгляду питання щодо проведення корегування нарахувань за послугу ЦПГВ згідно з фактичними обсягами споживання гарячої води відповідно до показань попереднього засобу обліку гарячої води, необхідно надати документ що підтверджує придатність лічильника до застосування (свідоцтво про повірку).

21 грудня 2020 року на скаргу ОСОБА_1 від 11 грудня 2020 року про корегування нарахувань, надійшла друга відповідь від КП «Київтеплоенерго» відповідно до якої зазначили повторно всю інформації з попередньої відповіді і додали, що після проведення повірки квартирного засобу обліку споживач має повідомити про це виконавця послуг із наданням свідоцтва про метрологічну повірку. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб. Термін повірки нового лічильника відраховується від дати виготовлення, вказаної в технічному паспорті приладу, яка є фактичною датою першої повірки.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

За пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання, зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

На підставі частини першої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Оператори зовнішніх інженерних мереж зобов`язані формувати і підтримувати в наявності обмінний фонд вузлів комерційного обліку.

Витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі якщо виконавець комунальної послуги не є оператором відповідних зовнішніх інженерних мереж, він зобов`язаний забезпечити розподіл, збір та перерахування сплачених споживачами та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, коштів на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку оператору зовнішніх інженерних мереж відповідно до договору.

Частина четверта статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначає, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України

від 21 липня 2005 року № 630.

Пункти 9, 30, 32 Правил № 630 визначають, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02 листопада 2017 року № 1344, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18) міститься правовий висновок про те, що саме виконавець послуги несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку споживача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Таким чином, контроль за проведенням періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж повинен здійснюватися виконавцем зазначених послуг. При цьому оплата за повірку лічильника здійснюється споживачем.

Суд апеляційної інстанції встановив, що КП «Київтеплоенерго» не контролювало міжповіркові інтервали і не забезпечило проведення повірки установленого у квартирі ОСОБА_1 лічильника гарячого водопостачання, з урахуванням положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правил № 630, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02 листопада 2017 року № 1344.

Отже, колегія апеляційного суду вважає, що КП «Київтеплоенерго» як виконавець послуг з централізованого опалення та ЦПГВ не виконало своїх обов`язків щодо перевірки засобів обліку води, а тому порушене право позивача підлягає захисту за зобов`язаннями здійснити перерахунок нарахованої оплати послуг з гарячого водопостачання за показаннями лічильника, який встановлено в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому, оплата за повірку лічильника здійснюється споживачем.

Пункт 10 Правил № 630 визначає, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил.

Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Плата за послуги з водопостачання споживачем, у квартирі якого встановлений засіб обліку гарячої води, вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення (абзац п`ятий пункту 15 Правил № 630).

Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у квартирі засобу обліку гарячої води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

Установлено, що до того як лічильник ГВП № 127756 вийшов із ладу, мав показники 00115, а послуга з гарячого водопостачання повністю оплачена ОСОБА_1 саме відповідно до нового лічильника - 00115, що підтверджується рахунками про сплату житло-комунальних послуг.

Не проведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача.

Суд першої інстанції, виходячи з того, що нарахування позивачу оплати за водопостачання гарячої води і водовідведення проводиться згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку гарячої води, що суперечить пункту 10 Правил № 630, що спричинило нарахування безпідставної заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування нарахованої заборгованості за період з 01 жовтня 2018 року до 31 липня 2020 року у розмірі 4507 грн 44 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі № 215/6483/19 є безпідставними, оскільки в наведеній справі та справі, яка переглядається, є різними підстави позову, встановлені фактичні обставини.

Так, у справі № 215/6483/19 Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що до 28 листопада 2017 року періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29 листопада 2017 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів.

Отже на час виникнення у позивача обов`язку здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку води (грудень 2017 року), така повірка мала бути здійснена за рахунок позивача.

З огляду на це, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідач за свій рахунок мав здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку води.

Проте, у справі, яка переглядається, КП «Київтеплоенерго» не контролювало міжповіркові інтервали і не забезпечило проведення повірки установленого у квартирі ОСОБА_1 лічильника гарячого водопостачання.

Зокрема із справи не вбачається, що позивач відмовився за свій рахунок здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку води, що також підтверджується змістом апеляційної скарги, а саме позивач зазначив: «з аналізу Правил № 630 слідує, що на постачальника покладено обов`язок періодичної повірки та контролю міжповіркових інтервалів, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку. Обов`язком споживача є своєчасна оплата за спожиті послуги та додаткові надані послуги, в тому числі періодичної повірки».

Таким чином, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у наведених як приклад постанові касаційного суду.

Саме по собі посилання на справи з подібними правовідносинами, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначений висновок у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 не можна брати до уваги, оскільки у наведеній справі правовідносини виникли до 2017 року, є безпідставними, оскільки Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02 листопада 2017 року № 1344 поклали обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, проте не визначили обов`язку власника щодо контролю за проведенням періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж. При цьому оплата за повірку лічильника здійснюється споживачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються».

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа: «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга КП «Київтеплоенерго»підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 року - без змін.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська