Справа № 169/652/22
Провадження № 2-др/169/2/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2023 року смт Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Тітівалова Р.К.,
секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,
представника відповідача Савчук А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Терлецького Олександра Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки,
05 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Терлецький О.М., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Заява мотивована тим, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 02 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки задоволено частково. Представник позивача до закінчення судових дебатів у справі заявив про надання доказів понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Вказуючи, що у зв`язку із судовим розглядом справи ОСОБА_1 поніс судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Терлецького О.М. в розмірі 20 000 гривень, що підтверджується відповідними документами, просив стягнути з відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 20 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
15 травня 2023 року до суду надійшло заперечення Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в якому управління просило відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
У судовому засіданні представник відповідача, вказуючи на відсутність підстав для стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу, просила відмовити у задоволенні заяви представника позивача.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомляли, що відповідно до положень частини четвертої статті 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши додані до заяви документи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
За змістом пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Терлецький О.М., у судовому засіданні 02 травня 2023 року до закінчення судових дебатів у справі заявив про надання доказів понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
05 травня 2023 року разом із заявою про ухвалення додаткового рішення на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень представник позивача надав договір про надання правової допомоги № 110 від 02 лютого 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 04 травня 2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 04 травня 2023 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а. с. 5-7).
Копії свідоцтва адвоката Терлецького О.М. про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру № 1007429 від 02 лютого 2021 року на надання правничої допомоги ОСОБА_1 є в матеріалах справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, додаткова постанова Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 04 травня 2023 року до складу витрат на оплату послуг адвоката включені витрати на такі послуги: підготовка позовної заяви 5 000 гривень, підготовка адвокатського запиту 1 000 гривень, участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 1 000 гривень (два засідання), та безпосередня участь у судовому засіданні, враховуючи доїзд власним автотранспортом, 3 000 гривень (чотири засідання) (а. с. 5).
Отже, представник позивача, серед іншого, включив до складу витрат на оплату послуг адвоката витрати на доїзд власним автотранспортом з міста Луцьк до селища міського типу Турійськ, хоча відповідно до пункту 2.1 договору про надання правової допомоги обов`язок по забезпеченню адвоката транспортними засобами покладений на позивача ОСОБА_1 .
Враховуючи, що представник позивача не вказав окремо розмір витрат на доїзд, то при визначенні розміру таких витрат суд вважає за можливе взяти за основу вартість участі адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції та безпосередньо в суді.
Таким чином, витрати позивача на доїзд адвоката до Турійського районного суду Волинської області, які він ставить до відшкодування, будуть становити 8 000 гривень (3 000 грн 1 000 грн) * 4 = 8 000 грн).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Такі витрати можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на паливно-мастильні матеріали з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.
Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 і призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.
Про це зазначив Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 509/6250/20 (провадження № 61-5923св22).
Визначаючи в акті приймання-передачі наданих послуг від 04 травня 2023 року розмір витрат на доїзд власним автотранспортом, позивач та його представник не зазначили відомості про відстань, яку проїхав адвокат Терлецький О.М. до суду для представництва інтересів клієнта, та не надали належних документів, що засвідчують вартість понесених витрат на паливно-мастильні матеріали.
За таких обставин суд вважає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач та його представник не надали доказів на підтвердження понесених транспортних витрат адвоката на прибуття до суду.
З огляду на вказане та враховуючи, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 02 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений частково (позивач заявляв одну вимогу немайнового характеру, яка задоволена на 50 %), то з ГУ Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень (20 000 грн 8 000 грн) / 2 = 6000 грн).
На підставі викладеного та керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 270 Цивільного процесуального кодексу України України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Терлецького Олександра Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.
У решті заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса місця знаходження: а/с №7, місто Луцьк, Волинська область, РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області: Савчук Альона Миколаївна, адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
Повне додаткове рішення складене 17 травня 2023 року.