Справа № 462/3243/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань Тягло Л.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Лазора А.О.,

представника відповідача адвоката Зеленіна С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором позики від 03.03.2019 року у розмірі 45 000 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на квітень 2021 року еквівалентно 1 510 200 грн. та судові витрати.

08.06.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лазора Андрія Олеговича про закриття провадження у справі в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Згідно змісту поданого клопотання вбачається, що стороною позивача було встановлено інформацію про відкриття ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.05.2023 року провадження у справі № 914/990/23 про неплатоспроможність відповідача ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів. В обґрунтування заявленого клопотання представник зазначає, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю в межах цього провадження за діяльністю боржника та передбачається концентрація всіх спорів у межах справи про банкрутство, відтак розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватись саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Оскільки дана справа на підставі п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства підлягає розгляду лише в порядку господарського судочинства, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України просив провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити та змінити його процесуальний статус у справі залучивши його як третю особу без самостійних вимог на предмет спору.

Крім цього, 08.06.2023 року на електронну адресу суду отримано також клопотання керуючого реструктуризацією, арбітражного керуючого Білоусової Т.Д., згідно якого остання просила направити справу № 462/3243/21 до Господарського суду Львівської області, посилаючись на те, що у зв`язку із відкриттям Господарським судом Львівської області провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , подальший розгляд цивільної справи № 462/3243/21, в якому відповідачем є ОСОБА_2 , повинен здійснюватись в порядку господарського судочинства.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Лазор А.О. в судовому засіданні раніше подане представником клопотання про закриття провадження у справі в частині щодо відповідача ОСОБА_2 підтримали у повному обсязі та просили таке задоволити, оскільки подальший розгляд позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 у межах даної справи не підлягає здійсненню в порядку цивільного судочинства за наявності відкритого провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 . Щодо заявленого арбітражним керуючим ОСОБА_4 клопотання про направлення вказаної справи до Господарського суду Львівської області заперечили, позивач наполягає на тому, що вирішення питання звернення до господарського суду із вимогами до ОСОБА_2 та розпорядження своїми процесуальними правами з даного приводу належить лише йому як кредитору, натомість арбітражний керуючий не є стороною чи учасником у вказаній справі, вважає, що звертаючись до суду із клопотанням про направлення справи до господарського суду останній вийшов за межі наданих йому повноважень. Просили у задоволенні клопотання арбітражного керуючого відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення заявленого представником позивача клопотання про закриття провадження у справі лише в частині вимог до одного із відповідачів ОСОБА_2 заперечив, покликаючись на те, що стороною позивача у межах вказаної справи визначено коло відповідачів вважаючи їх солідарними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зважаючи на норми Кодексу України з процедур банкрутства, що з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку господарського судочинства, вважає доцільним закриття провадження у даній справі у повному обсязі заявлених вимог до обох відповідачів та скерування справи до господарського суду, а тому просив у задоволенні клопотання сторони позивача відмовити, закрити провадження у справі щодо обох відповідачів та задоволити клопотання арбітражного керуючого, скерувавши вказану цивільну справу для подальшого розгляду до Господарського суду Львівської області.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши зміст поданих клопотань про закриття провадження у справі щодо відповідача ОСОБА_2 та скерування справи до Господарського суду Львівської області, оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства).

З введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 28.01.2020 у справі № 50/311-б).

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.05.2023 року у справі № 914/990/23 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Матеріалами справи встановлено, що підставою звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом є невиконання, зокрема відповідачем ОСОБА_2 , своїх зобов`язань задоговором позики.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вказана справа в частині вимог щодо відповідача ОСОБА_2 , який є боржником у справі про неплатоспроможність, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого стороною позивача клопотання про закриття провадження у справі у частині заявлених вимог до відповідача ОСОБА_2 та провадження у даній справі у згаданій частині слід закрити.

Що стосується клопотання керуючого реструктуризацією, арбітражного керуючого Білоусової Т.Д. про направлення справи № 462/3243/21 до господарського суду Львівської області суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Підсудність визначає коло справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду в межах його територіальної юрисдикції, а підвідомчість розмежовує компетенцію судів відповідної юрисдикції на розгляд цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справ.

Тобто нормами чинного цивільного процесуального законодавства передача справи до іншого суду не за територіальною юрисдикцією (підсудністю), а за підвідомчістю не передбачена. Поруч з цим, відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

З аналізу наведеної норми вбачається, що питання направлення цивільної справи до господарського суду у разі наявності відкритого провадження у справі про банкрутство сторони справи вирішується лише за ініціативою учасника такої справи або суду.

У даному випадку клопотання про направлення цивільної справи до господарського суду, подане арбітражним керуючим ОСОБА_4 не може бути взяте судом до уваги, оскільки подане особою, яка не є учасником такої цивільної справи.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про закриття провадження у справі у повному обсязі заявлених вимог до обох відповідачів та подальшого скерування її на розгляд господарського суду, суд звертає увагу на те, що у відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства сторонами у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут) та згідно ухвали господарського суду від 29.05.2023 року провадження у справі про неплатоспроможність відкрито лише щодо боржника ОСОБА_2 , натомість відповідач у даній справі ОСОБА_3 не є учасником згаданої справи у Господарському суді Львівської області, доказів протилежного стороною відповідача не представлено.

Крім того, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 13 ЦПК України визначено диспозитивність цивільного судочинства.

Так, диспозитивність за своєю суттю є наданням особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Тобто, зміст принципу диспозитивності розкривається через положення, що хто хоче здійснити свої права, повинен сам потурбуватися про це; особа, якій належить право, може від нього відмовитися; нікого не можна примушувати пред`явити позов проти своєї волі; суд не повинен виходити за межі вимоги сторін, за винятками, встановленими законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За наведеного, суд, беручи до уваги категоричну позицію сторони позивача в частині щодо закриття провадження у справі в межах позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 та заперечення щодо скерування безпосередньо судом справи до господарського суду із покликанням на право самостійного розпорядження позивачем своїми процесуальними правами, враховуючи положення диспозитивності судочинства, приходить до переконання про відсутність у даному випадку законних підстав для направлення справи до господарського суду.

Окрім цього, згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на те, що суд на підставі пункту 1 частини першої статті255 ЦПК України дійшов висновку про закриття провадження у справі, відповідно до частини першої статті256 ЦПК України позивачу роз`яснюється його право звернутися із позовом в порядку господарського судочинства до відповідного суду господарської юрисдикції, в задовленні інших клопотань по справі відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.255, ст. 13, 258, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання представника позивача адвоката Лазора А.О. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в частині заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 задоволити.

Закрити провадження в частині заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 у цивільній справі № 462/3243/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, оскільки розгляд даної справи належить до юрисдикції господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали знаходиться у справі № 462/3243/21.

Суддя: Б.М.Гедз