Дата документу 31.05.2023 Справа № 0818/3231/2012
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 0818/3231/2012 Пр. № 22-ц/807/776/23 Головуючий у 1-й інстанції Макаров В.О. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Яма Дмитра Миколайовича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2012 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі - Банк), до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості по кредиту

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості за кредитом, в якому просив звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розмірі звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу, на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», (р/р № НОМЕР_1 в ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 313827, ) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/17-02/4157-50 від 11.08.2006 року, загальний розмір якої складає 212195,62 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту у розмірі 175737,55 грн.., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 16418,31 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у розмірі 20039,76 грн.., також стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», судовий збір (державне мито) у розмірі 2121,95 грн.

В обґрунтування позову Банк зазначав, що 11 серпня 2006 року між АКЦІОНЕРНИМ ПОШТОВО-ПЕНСІЙНИМ БАНКОМ «АВАЛЬ» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками виступає ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого у свою чергу є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 014/17-02/4157-50-33, згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 22000,00 доларів США із сплатою 12,00% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 10.08.2026 року. Кредитний договір підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку.

В забезпечення повернення кредитних коштів 11 серпня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, предметом іпотеки в якому є: квартира АДРЕСА_1 .

Договором іпотеки передбачено, що договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 014/17-02/4157-50 від 11 серпня 2006 року, укладеного між Позичальником та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору.

Кредитним договором обумовлено, що кредит наданий Банком, забезпечується також всім належним позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України.

Позивач ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», в повному обсязі виконав умови кредитного договору № 014/17-02/4157-50 від 11.08.2006 року.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 27.02.2012 року у позичальника склалася заборгованість перед Банком в розмірі 26 568, 29 доларів США, встановленого Національним Банком України станом на 27.02.2012 року становить 212195,62 грн., тому числі: 175737,55 грн. заборгованість по кредиту (22003,50 доларів США); 16418,31 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом (2055,68 доларів США); 20039,76 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту (2509,11 доларів США).

Ухвалою суду першої інстанції (суддя Макаров В.О. а.с. 35) провадження у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2012 року (а.с. 44-46) позовні вимоги ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», у цій справі задоволено.

Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу, на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», (р/р № НОМЕР_1 в ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 313827, ) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/17-02/4157-50 від 11.08.2006 року, загальний розмір якої складає 212195,62 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту у розмірі 175737,55 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 16418,31 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у розмірі 20039,76 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» в особі ЗОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», судовий збір (державне мито) в розмірі 2121,95 грн.

Банк із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Ухвалою суду першої інстанції від 01 квітня 2014 року (а.с. 68) задоволенні заяви головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ Святченко Є.В. про встановлення способу та порядку виконання вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 116 січня 2023 року (суддя Макаров В.О. а.с. 182-183) заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі у лютому 2022 року (а.с. 72-74) залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильність застосування норм матеріального права судом першої інстанції судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника Ями Д.М. у своїй апеляційній скарзі (а.с. 185-187) просив заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та відмовити у задоволенні позову.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 188).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13 березня 2023 року (а.с. 197), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 198), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Банк подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (а.с. 207-215).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 220) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника Банку (а.с.216-219).

26 квітня 2023 року в день судового засідання від представника відповідача через канцелярію апеляційному суду надійшло клопотання про призначення експертизи у цій справі (а.с. 222-223), в якому сторона відповідача просила призначити у цій справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: Ким, ОСОБА_1 , чи іншою особою, виконано підпис та рукописний текст «8 октября 2020 Батин» на повідомленні про вручення поштового відправлення з штриховим кодом - ідентифікатором «04», проведення якої доручити Запорізькій філії Дніпровського науково-дослідного інституту судових експертиз (69063 м. Запоріжжя вул. Олександрівська б. 13), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України, витребувати у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оригінал поштового відправлення з штриховим кодом - ідентифікатором «04» (завірена представником Банку копія якої наявна у матеріалах цієї справи а.с. 20 зворот), направити до експертної установи оригінал поштового відправлення з штриховим кодом - ідентифікатором «04», вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку ОСОБА_1 , витрати по оплаті експертизи покласти на відповідача.

У судовому засіданні 26 квітня 2023 року (а.с. 224-227) до початку розгляду цієї справи апеляційним судом за присутності всіх учасників цієї справи сторона відповідача підтримала вищезазначене клопотання про призначення експертизи, просила його задовольнити, при цьому на запитання апеляційного суду сторона відповідача підтвердила, що вона копію останнього Банку для відома не надсилала, тому розгляд цієї справи апеляційним судом було відкладено в порядку задоволення клопотання представника Банку, який приймав участь в режимі відеоконференції та вважав за доцільне мати час для ознайомлення із змістом вказаного клопотання та подати апеляційному суду письмові заперечення на останнє.

Банк подав апеляційному суду заперечення на вищезазначене клопотання сторони відповідача про призначення експертизи у цій справі (а.с. 231-234).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні за присутності всіх учасників цієї справи, у тому числі : відповідача ОСОБА_1 , представника останнього - адвоката Яма Д.М. (а.с. 89), представника Банку, як позивача, - Олексюк М.М. (а.с. 217-218, остання в режимі відеоконфернції) доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи та клопотання сторони відповідача про призначення експертизи, думку з приводу цього клопотання учасників цієї справи, ухвалою апеляційного суду від 31 травня 2022 року, постановленою з виходом до нарадчої кімнати, було відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Яма Д.М. про призначення судової експертизи (почеркознавчої) у цій справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга сторони відповідача у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку, як позивача у цій справі, у повному обсязі, керувався Конституцією України, ст. 526, 527, 530, 536, 589, 590, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 35, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 10 - 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із обґрунтованості та доведеності позову позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись повністю не можна з таких підстав.

Так, при перегляді законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд має керуватись нормами ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року. Однак, враховувати норми ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, якими керувався суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у цій справі (07 серпня 2012 року).

Ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог - ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.20187 року), містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог - ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року ) - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону заочне рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Оскільки, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, як встановлено апеляційним судом, конверти із судовими повістками про виклик у судові засідання: 13.04.2012 року - надсилались на адресу : АДРЕСА_3 (а.с. 38, повідомлення повернулося на адресу суду першої інстанції із підписом «Батін» із дописом особи «Батин папа») та 07.08.2012 року, в якому було ухвалено оскаржуване рішення судом першої інстанції, на адресу: АДРЕСА_4 (а.с. 40, конверт повернувся з відміткою поштового відділення (адресат за вказаною адресою не проживає».

Хоча, при цьому апеляційним судом було встановлено, що:

- суд першої інстанції на виконання вимог ЦПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за вищезазначеним позовом Банку у цій справі правильно витребував відносно відповідача ОСОБА_1 інформацію на підтвердження його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, але чомусь за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 34)

- хоча Банк у своєму позові зазначав зовсім інші адреси відповідача: - зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживання АДРЕСА_4 (а.с.2, які Банк взяв з анкети позичальника ОСОБА_1 до договору: а.с. 148, а саме: АДРЕСА_4 (а.с. 148), паспорту позичальника: АДРЕСА_5 - а.с. 7 зворот) та кредитного договору: АДРЕСА_4 (а.с. 9),

- та суд першої інстанції отримав інформацію про таке зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_1 саме на час подачі вищезазначеного позову у цій справі: АДРЕСА_5 (а.с.34),

- у супроводжувальному листі судом першої інстанції також було вказано правильну адресу відповідача АДРЕСА_5 (а.с.36).

Перейменування вулиці Сорок років Радянської України в місті Запоріжжі на вулицю Незалежної України відбулось згідно із рішенням Запорізької міської ради № 101 від 19.02.2016 (знаходиться у загальному доступі в Інтернет).

В силу вимог ст. 74 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, (аналог ст. 128 ч. ч. 7-8 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця знаходження, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Проте, приписи цих статей ЦПК України не дозволяють апеляційному суду у цій справі дійти висновку, що вищезазначені документи є доказом належного інформування судом першої інстанції відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду цієї справи у вищезазначені судові засідання у цій справі.

Оскільки, жодна із вищезазначених судових повісток не була надіслана судом першої інстанції на правильну адресу відповідачу, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останнього, а саме: АДРЕСА_5 (а.с.34), так як будь-яких інших адрес, на які суд першої інстанції надсилав вищезазначені судові повістки відповідачу, відповідач ОСОБА_1 суду першої інстанції особисто не повідомляв. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції у цій справі по суті вирішення спору, а тому вважає за доцільне за результатами скасування заочного рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалити нове судове рішення про задоволення позову Банку знов, тобто повторити рішення суду першої інстанції у цій справі.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 11 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком „Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов`язками виступає Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль"( а у подальшому - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (Статут, копія а.с. 96-100) зміна найменування, протокол загальних зборів від 21 січня 1994 року (а.с. 96 зворот), та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 014/17-02/4157-50-33, згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 22000,00 доларів США із сплатою 12,00% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 10.08.2026 року (копія а.с. 16).

В забезпечення повернення кредитних коштів 11 серпня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, предметом іпотеки в якому є: квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 11.08.2006 року за реєстраційним номером № 4566, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. (копія а.с. 17-18).

Договором іпотеки передбачено, що договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 014/17-02/4157-50 від 11 серпня 2006 року, укладеного між позичальником та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору.

Відповідно до п.6.5 кредитного договору (а.с. 8-9) кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору, позичальник зобов`язаний достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визнані договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору та / або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Відповідно до вимоги про повернення заборгованості за кредитом від 01.10.2010 року № 12-21/11-1963 (копія а.с. 19-20), позивач вимагав відповідача здійснити повне погашення заборгованості за кредитом, дана вимога отримана відповідачем по справі особисто 08.10.2010 року (а.с. 20 зворот). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

В силу вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції також правильно було встановлено, що Банк у повному обсязі виконав умови кредитного договору № 014/17-02/4157-50 від 11.08.2006 року.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 27.02.2012 року у позичальника склалася заборгованість перед Банком (резолютивна частина позову, в межах позовних вимог Банку а.с. 4 - ст. 13 ч. 1, 367 ч.6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) 212195,62 грн., у тому числі: 175737,55 грн. - заборгованість по кредиту; 16418,31 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 20039,76 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 21-30).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відсутність повідомлення про порушення основного зобов`язання або положень іпотечного договору не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Тобто, якщо іпотекодержатель не реалізував спосіб позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку» (така правова позиція відображена у постановах та ухвалах Верховного суду України).

При вищевикладеному, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Банку у цій справі є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог - ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15. 12 2017 року), вирішив питання про судові витрати Банку, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а саме: стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку понесені останнім документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору (державного мита) у розмірі 2121,95 грн. (платіжне доручення а.с. 1).

Доводи апеляційної скарги сторони відповідача по суті спору є такими, що дублюють доводи заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі (а.с. 72 а -74), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі по суті вирішення спору, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася до сплати, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали суду у цій справі належних доказів у спростування права Банку на дострокове стягнення вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої Банк у цій справі просив звернути стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену квартиру, а саме того, що позичальник ОСОБА_1 належним чином у встановлені вищезазначеним кредитним договором сторін строки здійснював повернення чергової частини кредиту на користь Банку, тобто будь-яке прострочення виконання ним зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором станом на дату подачі вищезазначеного позову Банком у березні 2012 року (а.с.2) було відсутнє.

Банк на підставі ст. 1050 ЦК України і умов вищезазначених кредитного (п. п. 3.1, 5.5, 6.5 - а.с. 8) та іпотечного договорів сторін (п. п. 6.1, 9.1 - а.с. 17-18) при вищевикладених правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах цієї справи набув право на дострокове стягнення вищезазначеної заборгованості за вищезазначеним кредитним договором та, відповідно, набув право в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену квартиру відповідача, який одночасно є позичальником та іпотекодавцем.

Крім того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що Банк надіслав відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу від 10.10.2010 року (копія а.с. 19-20) про повернення всієї заборгованості за вищезазначеним кредитним договором з додержанням вимог вищезазначеного кредитного та іпотечного договорів за адресою ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , зазначеною в заяві позичальника (а.с. 148) та кредитному договорі (а.с.9), яку останній отримав (а.с. 20 зворот). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Хоча, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування у цій справі відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів по суті спору в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування цього позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, стороною відповідача апеляційному суду у цій справі (контррозрахунок заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення;наявність будь-яких проплат відповідача (квитанції тощо) у розрахунку заборгованості, які не були враховані Банком та, відповідно, які не давали Банку право на дострокове стягнення вищезазначеної заборгованості у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок її погашення, тощо) не надані.

Ухвалою апеляційного суду було відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача про призначення судової експертизи (почеркознавчої) у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може переглядати питання про призначення вищезазначеної експертизи у цій справі, яке суд першої інстанції у цій справі не розглядав, оскільки сторона відповідача останнє у своїй заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 72а-74) чи окремо у суді першої інстанції під час саме розгляду останньої не заявляла. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. За змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. При вищевикладених обставинах, у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані докази того, що сторона відповідача не мала об`єктивної можливості заявити таке клопотання під час розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення у цій справі з причин, що об`єктивно не залежали від неї (тобто поважних причин).

В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, зняття відповідача ОСОБА_1 , який одночасно є позичальником і іпотекодавцем за вищезазначеними договорами, з реєстрації з 07.09.2006 року за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 236 - копія сторінки паспорту відповідача з відміткою) та реєстрація останнього в іпотечній квартирі за адресою: АДРЕСА_5 з 03.10.2006 року (копія паспорту відповідача з відміткою про реєстрацію а.с. 7 зворот), не спростовує сам факт надіслання з додержанням вимог п. п. 5.5, 6.5 вищезазначеного кредитного договору сторін вищезазначеної вимоги Банку на ім`я відповідача ОСОБА_1 рекомендованим листом, який надсилався Банком на обидві ці адреси відповідачу одночасно, про що прямо зазначено у тексті вказаної Банку (а.с. 19), проте, копія якої була отримана останнім 08.10.2010 року лише за однією із цих адрес (а.с. 20 зворот). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Яма Д.М. слід задовольнити частково, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2012 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), позов Банку задовольнити, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розмірі звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу, на користь Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/17-02/4157-50 від 11.08.2006 року, загальний розмір якої станом на 27.02.2012 року складає 212195,62 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту у розмірі 175737,55 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 16418,31 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у розмірі 20039,76 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір (державне мито) в розмірі 2121,95 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, в разі задоволення апеляційної скарги сторони відповідача лише частково при вищевикладених обставинах, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача (Банку) будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, відповідно до Закону від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розділ VI «Прикінцеві положення» Закону «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія: … ст. 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки); …, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти); ст. 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Враховуючи, що на момент скасування апеляційним судом у цій справі вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм права та ухвалення нового рішення воєнний стан в Україні триває, виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Керуючись ст. ст. 10 - 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 12, 141, 367-368, 371- 372, 376, 381-384, п. п. 9, 11Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Яма Дмитра Миколайовича задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2012 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Позов Банку задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розмірі звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу, на користь Публічного акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/17-02/4157-50 від 11.08.2006 року, загальний розмір якої станом на 27.02.2012 року складає 212195,62 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту у розмірі 175737,55 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 16418,31 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у розмірі 20039,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (), судовий збір (державне мито) в розмірі 2121,95 грн.

Зупинити виконання постанови апеляційного суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 09.06.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.