Справа № 138/1938/22
Провадження № 22-ц/801/1049/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокуСправа № 138/1938/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д. С., представниці особи, яка по-дала апеляційну скаргу, позивача Фермерського господарства «НУСІ» адво-катки Залокоцької В. Д., розглянувши за правилами, встановленими для роз-гляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому су-довому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного суду ци-вільну справу за позовом

Фермерського господарства «НУСІ» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди

землі, припинення речового права,

за апеляційною скаргою представниці позивача Фермерського господарства «НУСІ» адвокатки Залокоцької Вікторії Дживанівни на ухвалу Могилів-По-дільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену у при-міщенні суду у м. Могилеві-Подільському Вінницької області суддею Київсь-кою Т. Б. без повідомлення учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької об-ласті перебуває цивільна справа за позовом Фермерського господарства ( далі - ФГ ) «НУСІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, припинення речового права. 28 березня 2023 року пред-ставниця позивача ФГ «НУСІ» адвокатка Залокоцька В. Д. звернулася у суд із заявою про забезпечення позову, просила до набрання законної сили рішенням суду у цій справі накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0338, площею 1,943 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарсь-кого виробництва, а також заборонити будь-яким суб`єктам та органам дер-жавної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним та ( або ) приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування та-ких записів ( реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав ) щодо земельної ділянки, належної ОСОБА_2 .

Заявниця зазначала, що невжиття заходів забезпечення позову може істот-но ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний за-хист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 03 жовтня 2016 року між ФГ «НУСІ» та ОСОБА_2 укладений договір оренди належної відповідачу земельної ді-лянки строком на десять років. Право оренди за ФГ «НУСІ» 17 жовтня 2016 ро-ку зареєстроване державним реєстратором Відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області. Однак із Дер-жавного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про реєстрацію 10 березня 2020 року права оренди земельної ділянки ОСОБА_2 строком на п`ятнадцять років на підставі договору оренди № б/н від 10 лютого 2020 ро-ку із ОСОБА_1 . Договір оренди землі, укладений між ФГ «НУСІ» та ОСОБА_2 02 серпня 2019 року припинений на підставі судового рішен-ня, що не набрало законної сили. ОСОБА_2 , будучи обізнаним про розгляд судом цієї справи за позовом до нього ФГ «НУСІ», 10 жовтня 2022 року уклав додаткову угоду про розірвання договору оренди землі від 10 лютого 2020 року із ОСОБА_1 та 01 жовтня 2022 року уклав договір оренди землі із ОСОБА_3 , порушивши право користування земельною ділянкою ФГ «НУСІ». У випадку невжиття заходів забезпечення позову відповідач може роз-порядитися нерухомим майном у будь-який час, що він неодноразово уже ро-бив, а це ускладнить, унеможливить виконати рішення суду або ефективний за-хист чи поновлення порушених прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Доцільність обрання такого заходу як накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі обумовлена необмеженими правами відповідача як власника цієї земельної ділянки стосовно розпорядження нею у будь-який час без відома по-зивача. Наступні дії ОСОБА_2 із реєстрацією правочинів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно призведуть до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту інтересів позивача.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року у задоволенні заяви представниці позивача про забез-печення позову ФГ «НУСІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнан-ня недійсним договору оренди землі, припинення речового права відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, керуючись норма-ми статей 149, 150, 153 ЦПК України, роз`ясненнями пункту четвертого поста-нови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», підкреслив, що важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рі-шення суду. При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають зна-чення для справи, а лише запобігати ситуації, при якій може бути утруднене чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпе-чення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки відповідно до заявле-них позовних вимог. Законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, причому відповідно до вимог законодавства це мож-ливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову убачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити не-можливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову вказується про можливість укладення нових договорів власником землі. Предметом даного спору є визнання недійсним однієї угоди, тому, за висновком суду, заходи за-безпечення позову у даному випадку не направлені на реальне забезпечення ви-конання можливого судового рішення про задоволення позову. Фактично, пози-вач намагається лише запобігти новим порушенням його прав щодо спірного нерухомого майна, які, на його думку, можуть відбуватися у майбутньому.

Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою про відмову у забезпеченні позову, вважаючи її такою, що винесена з порушенням прав позивача, сприяє затягуванню процесу, представниця позивача адвокатка Залокоцька В. Д. оскаржує її в апеляційному порядку, просить апеляційну скар-гу задовольнити, оскаржувану ухвалу від 30 березня 20236 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ви-клавши у скарзі аналогічні у заяві про забезпечення позову фактичні обставини справи, скаржниця стверджує про продовження дійсності договору № б/н орен-ди земельної ділянки, укладеного між ФГ «НУСІ» та ОСОБА_2 , а укла-денням такого договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушене законне право ФГ «НУСІ» на користування орендованою земельною ділянкою. Далі ОСОБА_2 , розірвавши договір оренди землі із ОСОБА_1 , 01 жовтня 2022 року уклав договір оренди землі із ОСОБА_3 , знову пору-шуючи право користування орендованою земельною ділянкою ФГ «НУСІ». По-силаючись на окремі рішення Європейського суду з прав людини, постанову Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9, адвокатка ФГ «НУСІ» Залокоцька В. Д. просить апеляційну скаргу задоволити, оскільки у випадку невжиття заходів забезпечення позову відповідач може розпорядитися нерухомим майном у будь-який час без погоджень чи дозволів позивача як ко-ристувача земельною ділянкою, що свідчить про очевидну небезпеку заподі-яння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі.

Передбаченим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 08 травня 2023 року, на подання відзивів на апеляційну скаргу у цій справі відповідачі не скористалися, зазначені відзиви упродовж встановленого судом строку суду апеляційної інстанції не надходили, проте їх відсутність відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції на предмет її законності й обгрунтованості.

У судове засідання апеляційного суду відповідачі, третя особа ОСОБА_4 не з`явилися з невідомих причин, про місце, день та час розгляду справи вони повідомлені завчасно, про що у справі містяться відповідні докази. Будь-яких заяв від нез`явившихся до суду осіб не надходило. Керуючись нормами статті 372 ЦПК України, ураховуючи думку представниці ФГ «НУСІ» Залокоцької В. Д., яка вважає можливим розглянути справу у відсутності тих її учасників, котрі не з`явилися у судове засідання, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу без участі відповідачів та третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представниці позивача, дослідивши матеріали справи, що на вимогу надійшли із суду першої інстанції, проаналізувавши у сукупності наявні у ній докази, ре-тельно перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представниці ФГ «НУСІ» адвокатки Залокоцької В. Д. на судову ухвалу від 30 березня 2023 року підлягає частковому задоволенню.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповідно до статті 258 ЦПК України є також судова ухвала, повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судо-вому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 30 березня 2023 року не від-повідає зазначеним вимогам, вона підлягає скасуванню як необ`єктивна, необ-грунтована з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви пред-ставниці позивача з питання забезпечення позову у справі.

Із матеріалів, які на вимогу апеляційного суду надійшли із суду першої інстанції, убачаються наступні фактичні обставини справи.

У провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької об-ласті перебуває цивільна справа за позовом ФГ «НУСІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, припинення речового права. 28 березня 2023 року представниця позивача ФГ «НУСІ» адво-катка Залокоцька В. Д. звернулася у суд із заявою про забезпечення позову, просила до набрання законної сили рішенням суду у цій справі накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку площею 1,943 га, з кадастровим номером :01:000:0338 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також заборони-ти будь-яким суб`єктам та органам державної реєстрації прав на нерухоме май-но вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеної земельної ділянки, оскіль-ки невжиттям таких заходів може бути істотно ускладнене, унеможливлене ви-конання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача.

Заява представниці позивача з питання забезпечення позову є обгрунтова-ною та об`єктивною, через що убачається доцільним її частково задовольнити.

03 жовтня 2016 року між ФГ «НУСІ» та ОСОБА_2 укладений до-говір оренди належної відповідачу земельної ділянки строком на десять років. Право оренди за ФГ «НУСІ» 17 жовтня 2016 року було зареєстроване дер-жавним реєстратором Відділу надання адміністративних послуг Могилів-По-дільської міської ради Вінницької області. Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про реєстрацію 10 березня 2020 року права оренди земельної ділянки ОСОБА_2 строком на п`ятнадцять років на під-ставі договору оренди № б/н від 10 лютого 2020 року із ОСОБА_1 . Договір оренди землі, укладений між ФГ «НУСІ» та ОСОБА_2 02 серпня 2019 року припинений на підставі судового рішення, що не набрало законної сили. ОСОБА_2 , будучи обізнаним про розгляд судом цієї справи за позо-вом до нього ФГ «НУСІ», 10 жовтня 2022 року уклав додаткову угоду про ро-зірвання договору оренди землі від 10 лютого 2020 року із ОСОБА_1 та 01 жовтня 2022 року уклав договір оренди землі із ОСОБА_3 , пору-шивши право користування земельною ділянкою ФГ «НУСІ». 01 жовтня 2022 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване ін-ше речове право, право оренди земельної ділянки ОСОБА_2 за ОСОБА_5 . Будучи поінформованою про дії відповідачів стосовно земельної ді-лянки із кадастровим номером :01:000:0338, представниця ФГ «НУ-СІ» 29 березня 2023 року звернулася у суд із клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачки ОСОБА_3 , збільшення позовних вимог. Вирішення судом першої інстанції цього клопотання із наданих копій окремих матеріалів справи не прослідковується.

Апеляційний суд з огляду на викладені фактичні обставини справи пого-джується із доводами скаржниці про те, що у випадку невжиття заходів забезпе-чення позову відповідач може і у подальшому розпоряджатися своїм нерухо-мим майном у будь-який час, що він неодноразово уже робив. Безумовно, такі його дії ускладнять, унеможливлять виконання рішення суду у випадку задово-лення позову ФГ «НУСІ» або ефективний захист чи поновлення порушених прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Доцільність обрання такого заходу як накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі відсутня, однак забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти щодо земельної ділянки будь-які реєстраційні дії буде доречним і достатнім для за-безпечення інтересів, прав позивача, відповідатиме легітимності добросовісних дій учасників справи, законності, справедливості підходу до ситуації, що має місце, обумовить дотримання правового підґрунтя процедури вирішення клопо-тання, заявленого стороною у спорі, у даному випадку позивачем в особі пред-ставниці.

Відповідно до статті 149 чинного ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забез-печення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, чи поновлення порушених, оспорюваних прав чи інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися або мають намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами другим, четвертим, десятим частини першої статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морсь-кої вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами ( час-тина третя статті 150 ЦПК України ).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодав-ства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розгля-даючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) з урахуванням доказів, на-даних позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконан-ня чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповід-ність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра зверну-лася з такою заявою, позовним вимогам. Отже важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та ре-альна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднене чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлене тільки відповідно до заявлених позов-них вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі не-обхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Колегія суддів апеляційного суду має на увазі, що, вирішуючи питання забезпечення позову, суд обов`язаний гарантувати усім особам, які беруть участь у справі, реальну можливість захистити свої права. Суд повинен оцінити обгрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заході забезпечен-ня позову з урахуванням їх адекватності, забезпечення збалансованості інтере-сів сторін, недопущення порушення прав, законних інтересів інших осіб, учас-ників процесу.

У цій цивільній справі дійсно має місце спір про право. Достатньо обґрун-тованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактич-них обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аргументи апеляційної скарги представниці позивача є достатніми для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Частковим задоволенням клопотання представниці позивача будуть збалансовані інтереси учасників справи, забезпечені для них гарантії у межах їхніх прав та обов`язків та не порушуватимуться права власника земельної ді-лянки, не обмежуватимуться його відповідні конституційні права, що недопус-тимо.

Апеляційний суд убачає доцільним підкреслити, що нормами статті 158 ЦПК України урегульовані питання скасування заходів забезпечення позову. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протя-гом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або мо-жуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо про-тягом вказаного строку за заявою позивача ( стягувача ) буде відкрито виконав-че провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконан-ня судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття про-вадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у за-доволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову збері-гають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідклад-но після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифі-кувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та ( або ) вико-нували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Такий принцип стосується не лише сторін прова-дження, але й національних судів ( рішення усправах «Каньє де Хоньї проти Іспанії», «Гору проти Греції», «Михолапа проти Латвії» ).

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дока-зами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Необхідно зазначити про безпідставність посилання представниці ФГ «НУСІ» адвокатки Залокоцької В. Д. в апеляційній скарзі на пункт перший частини першої статті 374 ЦПК України, оскільки ухвала суду про відмову у забезпеченні позову не є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Крім цього на підставі зазначеного справа не може бути повернута в суд першої інстанції для розгляду повторно саме питання про забезпечення позову.

Статтею 374 визначені повноваження суду апеляційної інстанції, який за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Такими підставами є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись нормами статей 372, 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представниці позивача Фермерського господарства «НУСІ» адвокатки Залокоцької Вікторії Дживанівни задоволити частково.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «НУСІ» до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання недійс-ним договору оренди землі, припинення речового права - скасувати.

Заяву представниці Фермерського господарства «НУСІ» адвокатки Зало-коцької Вікторії Дживанівни задовольнити частково.

До набрання законної сили рішенням суду у справі № 138/1938/22 за позо-вом Фермерського господарства «НУСІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, припинення речового права заборонити будь-яким суб`єктам та органам дер-жавної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним та ( або ) приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/ або скасування та-ких записів ( реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав ) щодо земельної ділянки, належної на праві власності ОСОБА_2 , площею 1,943 га, з кадастровим номером :01:000:0338, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський