Справа № 454/744/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сокальської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять визнати за ними право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та визнати за ними право власності на 1/2 на вказане нерухоме майно за кожним.

На обґрунтування позову зазначили, що батькові позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 рішенням Сокальської міської ради від 15.05.1980р. виділено земельну ділянку, призначену для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 .

06.06.1980р. план земельної ділянки винесено в натуру та надалі ОСОБА_4 розпочав будівництво житлового будинку на підставі будівельного паспорта.

Рішенням міської ради від 13.10.1983р. ОСОБА_1 залучено як співзабудовника спірного житлового будинку.

На підставі угоди від 12.11.1983р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично розподілили вказаний будинок та кожен завершував будівництво своєї частки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, однак не зареєстрував право власності на належну йому частину будинку. Після його смерті право на 1/2 частину цього житлового будинку перейшло до його дружини ОСОБА_5 , яку остання 20.09.1987р. подарувала ОСОБА_6 (батькові ОСОБА_2 , та братові ОСОБА_1 ), яким зобов`язано останнього завершити будівництво до 12.02.1988р.

Рішенням міської ради від 08.02.1990р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та присвоєно окремі номери, однак реального розподілу будинку та земельної ділянки не здійснено.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , одна за життя не зареєстрував своє право власності на належну на 1/2 частину спірного будинку. Його син позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю реєстрації речового права на будинок.

Рішенням суду від 06.03.2017р. за ОСОБА_2 визнано права забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Оскільки особа, яка розпочала будівництво вказаного житлового будинку померла, то ан даний час позивачам неможливо отримати дозвільні документи щордо права користування земельною ділянкою, а тому не можуть зареєструвати своє право власності на спірний житловий будинок.

Представник позивачів адвокат Матвійчук Г.М. подала заяву про розгляд справи у її та позивачів відсутності, позов підтримала.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо вирішення спору покликався на розсуд суду.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішенням виконкому Сокальської міської ради від 15.05.1980р. №219 ОСОБА_3 відведено земельну ділянку площею 600кв.м для будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 .

З акта від 06.06.1980р. встановлено, що представником архітектурно-планувальної групи при районному архітекторі Сокальського району проведений в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво забудовника ОСОБА_3 та винос в натуру габаритів житлового будинку за проектом і господарської будівлі згідно з планом земельної ділянки АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Сокальської міської ради від 19.10.1983р. №272 притягнуто ОСОБА_1 як співзабудовника до будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 з визнанням за ним права власності на 1/2 ідеальну частину вказаного будинку.

Угодою від 12.11.1983р. ОСОБА_1 визнано співзабудовником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради від 10.10.1985р. №274 ОСОБА_1 надано дозвіл на прибудову веранди до будинку по АДРЕСА_1

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

На підставі договору від 20.03.1987р. ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 1/2 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих в АДРЕСА_1 . Дана частина будинку належить ОСОБА_5 : 1/4 - на підставі свідоцтва про право власності, 1/4 на підстав свідоцтва про право на спадщину від 20.01.1987р. №96.

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради від 14.05.1987р. №141 ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво гаражу по АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради від 10.03.1988р. ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво літньої кухні по АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради від 08.02.1990р. №33 присвоєно окремий номер 16-А за 1/2 частиною житлового будинку ОСОБА_1 та закріплено за будинковолодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по 450кв.м за кожним будинковолодінням.

Рішенням Виконавчого комітету Сокальської міської ради від 29.08.1990р. ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про народження.

З довідки №4479 від 22.09.2016р. та витягу з реєстру від 25.10.2016р. встановлено, що реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не проводилася.

Постановою від 25.10.2016р. нотаріусом відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів. які підтверджують право власності ОСОБА_6 на вказане нерухоме майно.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06.03.2017р. за ОСОБА_2 визнано права та обов`язки співзабудовника 1/2 частини закінченого будівництва але не зданого в експлуатацію з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

З технічного паспорта встановлено, що спірний житловий будинок складається: на першому поверсі з коридору площею 5,8кв.м, кухні площею 9,5кв.м, санвузла площею 4,5кв.м, житлової кімнати площею 17,5кв.м, коридору площею 8.0кв.м, житлової кімнати площею 26,6кв.м, кухні площею 18,2кв.м, коридору площею 2,4кв.м, житлової кімнати площею 18,3кв.м, коридору площею 5,2кв.м., кладової площею 6,5кв.м, житлової кімнати площею 18,3кв.м, житлової кімнати площею 13,6кв.м; на мансарді з коридору площею 4,1кв.м, житлової кімнати площею 18,1кв.м. Загальна площа будинку становить 176,6кв.м, житлова площа 112,4кв.м. Будівництво даного житлового будинку завершено в 1988 році.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

В той же час, відсутність реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за первинним забудовником є перешкодою в реєстрації права власності на такий за позивачами та реєстрації/ прав на земельну ділянку, на якій він розташований.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що за позивачами підлягає визнанню право власності на спірний житловий будинок, який споруджений в 1988 році.

З огляду на зазначене, суд визнає позов підставним.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідно частиною належних до нього господарських будівель.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідно частиною належних до нього господарських будівель.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М. Я. Адамович