Провадження № 2-з/202/47/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

14 червня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2023 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій посилаючись на вимоги ст.ст. 116-118 ЦПК України просить суд витребувати від АТ «А-Банк» інформацію про власника платіжної картки № НОМЕР_1 , відкритої АТ «А-Банк», із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП, адреси місця проживання, номеру телефону, адреси електронної пошти власника карткового рахунку, до якого емітовано вказану платіжну картку. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник має намір звернутись до суду із позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів до особи, яка є власником зазначеної карти, однак, звернувшись до банку із заявою про надання цієї інформації АТ «А-Банк» заявнику в цьому було відмовлено. Останній вказує, що ним були вжиті заходи щодо отримання цієї інформації, однак, отримати ці докази неможливо, в зв`язку з чим заявник вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення доказів та додані до неї документи, доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. ч. 2, 3 ст. 116 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК України, забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Частиною 5 цієї статті Кодексу передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Відповідно до положень п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, в заяві про забезпечення доказів зазначаються, між іншим, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Згідно із ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, заявник посилається на те, що йому було відмовлено банком в наданні інформації та наявна у банку інформація є важливою для майбутнього позову.

Разом з тим, слід зазначити про те, що заява про забезпечення доказів не містить обґрунтування того, що докази, які просить забезпечити заявник до подачі позову, можуть бути втрачені або збирання чи їх подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Ненадання банком запитуваної інформації не може бути підставою припускати, що банк якимось чином буде перешкоджати в подальшому в наданні доказів, зокрема, на стадії після подачі заявником позовної заяви та витребування цих доказів судом після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною заявника не достатньо обґрунтовано та доведено необхідність забезпечення доказів до подачі позову, та те, що наявні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення доказів до подачі позову відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Відмовляючи в задоволенні даної заяви про забезпечення доказів до подачі позову, судом враховано, що заявник, як позивач, після пред`явлення позову, не позбавлений права звернутися до суду із заявою про витребування доказів із відповідним обґрунтуванням необхідності їх витребування з огляду на заявлені позовні вимоги.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст.116-118, ст.ст. 247, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Л.П. Слюсар