ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4412/23 Справа № 185/9433/22 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 185/9433/22

Номер провадження 22-ц/803/4412/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Виконавчий комітет Павлоградської міської ради

третя особа - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року головуючого судді Шаповалової І. С. зі складанням повного тексту судового рішення 12 грудня 2022 року по цивільній справі про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, третя особа: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області,мотивуючи вимоги тим,що відповідно до рішення Виконкому Павлоградської міської ради від 13 квітня 2011 року № 307 він отримав службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була закріплена за відділом в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області та перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, ордер від 03 листопада 2011 року № 112 серія В-2011.

13 травня 2021 року позивач звернувся до УСБУ у Дніпропетровській області з рапортом № 17/5-2595 з проханням розглянути питання щодо виключення з числа службових житлових приміщень СБУ трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , та надання її для постійного проживання йому та членам його сім`ї у складі 4 осіб (дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син дружини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Вищезазначена службова квартира була розподілена позивачу з родиною у складі 4 осіб (він, дружина, донька та син дружини) відповідно до рішення ЖПК відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області від 05 квітня 2011 року № 10. На квартирному обліку позивач перебуває з 14 листопада 2002 року.

В органах СБУ позивач проходить військову службу з 30 березня 2002 року та має вислугу на військовій службі понад 20 років, та жодного разу не отримував житло у постійне користування. У власності позивача та членів родини житлових приміщень не має.

На теперішній час, УСБУ у Дніпропетровській області не відповіло на рапорт позивача від 13 травня 2021 року та не надало клопотання до відповідача щодо виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , та надання її для постійного проживання позивачу та його родині у складі 4 осіб.

05 жовтня 2022 року позивач звернувся з заявою до відповідача щодо розгляду питання про виключення з числа службових вищевказаної трикімнатної квартири , яка перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, та надання її для постійного проживання позивачу та його родині у складі 4 осіб.

31 жовтня 2022 року відповідач відмовив позивачу у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю клопотання відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровської області, за яким закріплена ця квартира, як службова,та яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда. Вказані обставини порушують право позивача на приватизацію житла.Тому, просив зобов`язати Виконавчий комітет Павлоградської міської ради виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_1 та надати квартиру АДРЕСА_1 у постійне користування позивачу разом із членами його сім`ї.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Виконавчий комітет Павлоградської міської ради виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_1 та надати квартиру АДРЕСА_1 у постійне користування ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї.

В апеляційній скарзі Управління СБУ у Дніпропетровській області, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне дослідження доказів у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що позивач , за місцем проходження військової служби, відповідно до рішення Житлово-побутової комісії відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області від 14 листопада 2002 № 40 був зарахований на квартирний облік з родиною у складі 2 особи: він та дружина ОСОБА_6 , 1978 року народження.

Перша службова квартира розподілена позивачу та його дружині, відповідно до рішення ЖПК Управління від 10 листопада 2005 року № 48, як родині у складі 2 особи у двокімнатній квартирі АДРЕСА_4 .

Згідно рішення ЖПК Управління від 05 квітня 2007 року № 57 ОСОБА_1 , дружині ОСОБА_6 , сину ОСОБА_7 , як родині у складі трьох осіб, розподілена друга кімната у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 25 квітня 2007 року № 423 ОСОБА_1 з родиною у складі трьох осіб розподілено дві кімнати, у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

22 квітня 2008 року ОСОБА_1 розірвав шлюб з ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення ЖПК Управління від 17 липня 2008 року № 2 внесено зміни до особової справи ОСОБА_1 , а саме, виключена зі складу родини колишня дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 2007 року народження, та включені до складу родини: дружина ОСОБА_2 , 1974 року народження, син дружини ОСОБА_3 , 1995 року народження, донька ОСОБА_4 ,2009 року народження.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які виключені зі складу родини позивача,в порушення пункту 14,19 Порядку № 1081, пункту 5.16 Інструкції № 792, у двомісячний термін з дня розірвання шлюбу, в добровільному порядку не звільнили службову квартиру, позивач вказану інформацію до ЖПК Управління не надав.

Друга службова двокімнатна квартира згідно рішення ЖПК Управління від 21 січня 2010 № 7 ОСОБА_1 зі складом родини 4 особи - ОСОБА_2 , , син дружини ОСОБА_3 ,донька ОСОБА_4 , виділена за адресою: АДРЕСА_6 . У подальшому зазначена службова квартира у м. Синельникове, відповідно до вимог Інструкції № 792, позивачем повернута та розподілена іншому співробітнику Управління.

Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 10 лютого 2010 року № 113, двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . виключено з числа службових, змінено договір найму на ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

Третя службова трикімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , виділена ОСОБА_1 та його родині 4 особи, згідно рішення ЖПК Управління від 05 квітня 2011 року № 10. Відповідно до рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 13 квітня 2011 року № 307. ОСОБА_1 ,зі складом родини 4 особи надано службову трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

13 травня 2021 року позивач звернувся до Управління СБУ з питання виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_1 для надання у постійне проживання йому та його родині у складі 4 осіб.

ЖПК Управління звернулось до ЖПК Центрального Управління СБУ з пропозицією розглянути питання про виключення з числа службових житлових приміщень трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Листом ДГЗ СБУ від 23 вересня 2022 року № 19/6153/вс повідомлено,що згідно протоколу ЖПК Центрального Управлінння СБУ від 16 червня 2022 року № 15 комісією прийнято рішення про відмову у погодженні питання про виключення з числа службових вищевказану трикімнатну квартиру, оскільки це суперечить вимогам ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в частині надання житлового приміщення один раз протягом усього часу проходження служби.

Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 жовтня 2022 року № 1066, позивачу відмовлено у виключенні з числа службових вказаної квартири, у зв`язку з відсутністю клопотання відділу в м. Павлограді Управління СБУ у Дніпропетровській області,за яким закріплена ця квартира,як службова та яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Павлоград. Зазначено, що з урахуванням викладеного, доводи позивача про наявність прав на отримання житла у постійне користування, у встановленому законом порядку, є непереконливими, оскільки не підтверджуються допустимими та належними доказами та матеріалами справи, а правові підстави наявного права постійного користування службовою квартирою позивачем не доведені та відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 надав до апеляційного суду пояснення, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зокрема зазначаючи що Управління СБУ у Дніпропетровській області в апеляційній скарзі вказує на те, що він, відповідно до п.4.3 Інструкції, нібито забезпечувався житлом для постійного проживання за рахунок СБ України для постійного проживання, яке провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби, однак, це не відповідає дійсності.

Так, квартира АДРЕСА_4 , відповідно рішення Виконкому від 23 листопада 2005 року за № 1184 відповідний витяг наявний в матеріалах справи, була закріплена як службова за відділом в м. Павлограді Управління та знаходилась у комунальній власності громаді м. Павлограда. Скаржником не надано доказів про право власності СБУ на вказану квартиру, яку було виключено у подальшому, у зв`язку з вичерпанням необхідності у її використанні на підставі листа відділу в м. Павлограді Управління від 09 лютого 2010 року за № 55/24/267.

Зазначає, що ні він, ні члени його сім`ї жодного разу не отримували житло у постійне користування та у власності житлових приміщень не мають, що підтверджує копію довідки Виконкому від 14 листопада 2012 року за № 342/ж.

Щодо тверджень скаржника, що він не повідомляв про проживання колишніх членів сім`ї у службовій квартирі АДРЕСА_4 після розірвання шлюбу, що призвело до її розподілення колишнім членам сім`ї, зазначає, що знявся з реєстрації з вказаної квартири ще 22 січня 2010 року та доповідав відповідним рапортом до кадрового підрозділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про внесення змін до особової справи.

Також, зазначає, що відповідно до п.5.21. Інструкції, не виказував бажання про отримання службового житлової квартири АДРЕСА_4 для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових та не подавав рапорт і справу квартирного обліку, відповідно до вимог ІІІ розділу Інструкції. У разі ж бажання та подання рапорту з відповідними документами, не було б розподілення вказаної квартири колишнім членам сім`ї всупереч порядку визначеного житловим законодавством України, як зазначає скаржник та управління б мало можливість застосувати до колишніх членів сім`ї вимог чинного законодавства у судовому порядку. Тому йому не відомо у зв`язку з чим була вичерпана необхідність подальшого використання, як службової, квартири АДРЕСА_4 , на підставі листа відділу в м. Павлограді Управління від 09 лютого 2010 року за № 55/24/267.

Щодо тверджень управління, що він був обізнаний про положення п. 5.21 Інструкції про необов`язковість наявності вислуги 20 років для прийняття рішення про надання для постійного проживання службового житлового приміщення шляхом виключення його з числа службових, зазначає, що перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 2002 року, на службі в СБУ також з 2002 року. У 2010 році мав вислугу лише 8 років, тобто, станом на 2010 рік не мав вислуги не менш як десять років та, відповідно, не мав навіть права на отримання житлового приміщення у постійне користування. Зазначає, що на теперішній час, він та члени його сім`ї мають право на отримання житлового приміщення у постійне користування, оскільки не отримували житлові приміщення у постійне користування та не мають у приватній власності житлових приміщень.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Управління СБУ у Дніпропетровській області Бойко Д.В. підтримав доводи апеляційної скарги .

Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату,час і місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без його присутності, в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити (а.с. 224,231,241,244).

Представник Виконавчого комітету Павлоградської міської ради у судове засідання апеляційного суду не з`явився,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с.220, 222,240). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Управління СБУ у Дніпропетровській області, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Виконкому Павлоградської міської ради від 13 квітня 2011 року № 307 позивач отримав службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була закріплена за відділом в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області та перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, ордер від 03 листопада 2011 року № 112 серія В-2011.

Відповідно до п. 4.3., п. 4.4., п. 5.13., пп. «в» п. 5.21. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБ України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України 06.11.2007 № 792, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.11.2007 за № 1308/14575, а також п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, 13 травня 2021 року позивач звернувся до УСБУ у Дніпропетровській області з рапортом № 17/5-2595 з проханням розглянути питання щодо виключення з числа службових житлових приміщень СБУ трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , та надання її для постійного проживання йому та членам його сім`ї у складі 4 осіб (дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син дружини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Вищезазначена службова квартира була розподілена позивачу з родиною у складі 4 осіб (він, дружина, донька та син дружини) відповідно до рішення ЖПК відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області від 05 квітня 2011 року № 10. На квартирному обліку позивач перебуває з 14 листопада 2002 року.

В органах СБУ позивач проходить військову службу з 30 березня 2002 року та має вислугу на військовій службі понад 20 років, та жодного разу не отримував житло у постійне користування. У власності позивача та членів родини житлових приміщень не має.

На теперішній час, УСБУ у Дніпропетровській області не відповіло на рапорт позивача від 13 травня 2021 року та не надало клопотання до відповідача щодо виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , та надання її для постійного проживання позивачу та його родині у складі 4 осіб.

05 жовтня 2022 року позивач звернувся з заявою до відповідача щодо розгляду питання про виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, та надання її для постійного проживання позивачу та членам його сім`ї.

31 жовтня 2022 року рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 жовтня 2022 року № 1066 позивачу відмовлено у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю клопотання відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровської області, за яким закріплена ця квартира як службова та яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлоград.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку що позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБУ та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України 06.11.2007 № 792, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.11.2007 за № 1308/14575, а також п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, 13 травня 2021 року позивач має календарну вислугу більше 20 років, перебуває на квартирному обліку в м. Павлограді, але постійного житла до цього часу не отримав.

Судом зазначено, що відсутність звернення третьої особи до відповідача щодо виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку із поданим 13 травня 2021 року рапортом позивача прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Квартира АДРЕСА_1 , яка була надана позивачу для використання як службове приміщення, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда, та подальше її перебування на обліку в якості службової є неправомірним і таким, що порушує право позивача на приватизацію житла,а тому суд вважав доведеним вимоги позивача.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду , з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини .

Спірні правовідносини в даній справі врегульовані, зокрема,Житловим кодексом Української PCP, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Служби безпеки України № 792 від 06.11.2007 р., Положенням «Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України», затвердженим наказом Міноборони України від 03 лютого 1995 року № 20 (зі змінами), «Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР», затвердженими Постановою Ради Міністрів УРСР та Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (зі змінами), Положенням «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37(зі змінами).

Відповідно до рішення Виконкому Павлоградської міської ради від 13 квітня 2011 року № 307 позивач отримав службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була закріплена за відділом в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області та перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, ордер від 03 листопада 2011 року № 112 серія В-2011(а.с.7,185,186).

05 жовтня 2022 року позивач звернувся з заявою до відповідача щодо розгляду питання про виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, та надання її для постійного проживання позивачу та членам його сім`ї.

31 жовтня 2022 року рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26 жовтня 2022 року № 1066 позивачу відмовлено у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю клопотання відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровської області, за яким закріплена ця квартира як службова та яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлоград.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства. Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення.

Відповідно до частини першої статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 (далі - Положення № 37), тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

У пункті 6 Положення № 37 передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Самий лише факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Отже, виключення жилого приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради (місцевої ради).

Як встановлено судом ,потреба у спірному помешканні не відпала,оскільки в ньому постійно проживає позивач та члени його сім`ї .

Механізм та порядок виключення квартир із числа службових регулюється також Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Служби безпеки України № 792 від 06.11.2007р.

Відповідно до п.5.15 Інструкції, рішення про виключення з числа службових житлових приміщень приймається керівниками відповідних органів, закладів та установ СБ України на підставі пропозицій житлово-побутової комісії та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджується заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення, з наданням необхідних документів для його вивчення.

Відповідно до п.4.3 Інструкції, співробітникам, які мають вислугу 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення за рахунок СБ України співробітників та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла в установленому порядку.

Визначена в абзаці першому цього пункту умова про вислугу років на військовій службі не застосовується при забезпеченні житловими приміщеннями для постійного проживання співробітників,що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов,до набрання чинності ЗакономУкраїни від 24 червня 2004року № 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до п.5.23 Інструкції, житлове приміщення виключається з числа службового у випадках: якщо в Центральному управлінні, органі, закладі чи установі СБ України відпала потреба в його використанні; якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.

Пунктом 5.21 зазначеної Інструкції передбачено,що за бажанням співробітника або особи,звільненої з військової службив СБ України,що перебуває на обліку громадян,які потребують поліпшення житлових умов,та проживає у службовому житловому приміщенні,це житлове приміщення може бути надано для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових у випадках,якщо ця особа: а) має вислугу на військовій службі 20 років і більше; б)звільнена з військової служби за вислугою років, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів,унаслідок інвалідності, захворювання,отриманого при виконанні обов`язків військової служби; в) перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року"Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і належить до категорії осіб, які не можуть бути виселені зі службових приміщень без надання іншого житлового приміщення.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про зобов`язання відповідача виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_1 та надати вказану квартиру у постійне користування разом із членами його сім`ї , позивач покликався на гарантоване Конституцією України право громадянина на житло, на норми Житлового кодексу України, які вказують на порядок надання службових жилих приміщень ,а також і на порядок виключення із числа службових квартир. Разом з тим, позовна заява не містить доводів про те, що відповідач ставить питання про виселення позивача і його сім`ї із займаного помешкання чи іншим чином порушує їхнє право на проживання у службовій квартирі, а позовна заява зводиться до зобов`язання відповідача змінити правовий статус спірної квартири, виключивши її із службового житлового фонду. При цьому, жодної правової норми, яка б встановлювала обов`язок власника службового житлового приміщення виключити службову квартиру із службового житлового фонду, позивачем не наведено.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що оскільки в чинному законодавстві України відсутні правові норми, які зобов`язували б власника житлового приміщення, яке належить до службового житлового фонду, виключити його із цього фонду, а сам лише факт проживання особи в службовому житловому приміщенні не є підставою для виключення його із числа службових, то позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; недоведеність обставин,що мають значення для справи,які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції,обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги все вище встановлене в ході апеляційного розгляду справи, апеляційний суд дійшов до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги Управління СБ України у Дніпропетровській області, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, третя особа: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії .

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вбачається,що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір « (а.с.20).

Оскільки суд апеляційної інстанції скаргу третьої особи задовольнив повністю, понесені нею судові витрати ,у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції , у розмірі 2977,20 грн (а.с. 187,207) підлягають компенсації за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, третя особа: Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Компенсувати Управлінню Служби безпеки України у Дніпропетровській області судовий збір сплачений за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн 20 коп. за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: