Справа № 390/413/23
Провадження №2/390/382/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"12" червня 2023 р. Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Квітка О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 04.07.2020 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 458.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 вказана справа розподілена судді Терещенку Д.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 (повторний автоматизований розподіл судової справи проведено на підставі розпорядження керівника апарату №159 від 28.03.2023) матеріали цивільної справи №390/413/23 (провадження №2/390/382/23) розподілені судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Квітці О.О.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, а тому на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України, вона підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, позовна заява, яка є заявою по суті справи, з якою позивач звертається до суду та в якій викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.2 ст.104, ст.105, ч.1, 2 ст.106 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до ст. 106 або одного з них відповідно до ст. 107 цього Кодексу. Подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених ст.106, 107 СК. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст.107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст.109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК. Оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

17.03.2023 на електрону адресу суду надійшла заява від відповідача по справі Фарахі Брахім, в якій він зазначив, що є громадянином ОСОБА_3 , дає дозвіл на розгляд справи судом відносно розірвання шлюбу без його присутності, з заявою згоден, оскільки спільного майна та дітей не маємо.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази звернення сторін до органів ДРАЦС з спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу, враховуючи, що у подружжя немає спільних малолітніх, неповнолітніх дітей або відмови відповідача від такого звернення, а саме до суду не надано відмови державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу, відмови у прийнятті відповідної заяви подружжя органом ДРАЦС, або даних про заперечення відповідачем проти розірвання шлюбу чи ухилення його від звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Крім того, суд зауважує, що порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон № 2709-IV) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2709-IV цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Згідно із пунктом п`ятим Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України (в редакції Кодексу 2004 року).

Оскільки позивач є громадянкою України, а відповідач є громадянином Королівства ОСОБА_3 , то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 9, ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Із позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 6 ст.187 ЦПК України до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи направлено звернення суду щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до відповіді Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №02-27/118 від 03.04.2023, яка отримана судом 04.04.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрований на території сільської ради.

З інформації отриманої судом 12.04.2023 від УДМС України в Кіровоградській області, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Кіровоградській області не значиться.

Крім того, судом 13.04.2023 та повторно 26.05.2023 направлялися запити до Департаменту з питань громадянства паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України щодо надання відомостей, що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі про реєстрацію місця проживання на території України фізичної особи відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 12.06.2023 відповіді на зазначені запити судом не отримано.

Визначальним для визначення підсудності справ є встановлення судом зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання фізичної особи або зареєстрованого у встановленому порядку місця перебування фізичної особи.

Матеріали позовної заяви не містять інформації щодо проживання відповідача на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання (перебування) позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак позивач зазначила, що спільних дітей у сторін немає, підстав, що вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача у позові не наведено.

Окрім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).

Такої угоди для визначення підсудності справи Кіровоградському районному суду Кіровоградської області до матеріалів позову позивачем не надано.

Отже, з метою визначення підсудної цієї справи, позивачу слід підтвердити обставини, які свідчать про можливість звернення до суду за місцем своєї реєстрації та надати відповідні докази.

Викладені вище обставини, позбавляють суд об`єктивної можливості відкрити провадження у справі з дотриманням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху в порядку ст.185 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.175 177, 185, 259, 260 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у строк не більше 10 днів з дня отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали, а саме: надати докази звернення сторін до органів ДРАЦС з спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу або відмови відповідача від такого звернення (відмову державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу, відмову у прийнятті відповідної заяви подружжя органом ДРАЦС, або даних про заперечення відповідачем проти розірвання шлюбу чи ухилення його від звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану з спільною заявою про розірвання шлюбу), а також підтвердити обставини, які свідчать про можливість звернення до суду за місцем своєї реєстрації та надати відповідні докази (угоду для визначення підсудності справи Кіровоградському районному суду Кіровоградської області).

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області О.О. Квітка