Справа № 129/1274/21
Провадження № 22-ц/801/766/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Капуш І. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 рокуСправа № 129/1274/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/11497/21 за позовом ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради Вінницької області про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Капуша І. С., -

встановив:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Краснопільської сільської ради з вимогою про визначення додаткового строку два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який до дня своєї смерті проживав по АДРЕСА_1 , на день своєї смерті спадкодавець залишив заповіт від 02.02.2006року, яким заповів ОСОБА_1 все своє майно. Позивачка є спадкоємцем за заповітом. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка зокрема, складається із земельної ділянки розміром 2,12 га за №285, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться на території Нараївської сільської ради.

Відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 03.10.2017 року по справі №129/1964/17, спадщина, що відкрилася на земельну ділянку була визнана відумерлою та передана Територіальній громаді Нараївської сільської ради Гайсинського pайону, що також підтверджується довідкою Краснопільської сільської ради №133 від 12.03.2021року.

Після прийняття рішення суду Нараївська сільська рада звернулася до землевпорядної організації - Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою із замовленням на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Технічною документацією із землеустрою від 09.11.2017р., щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельній ділянці, яка належала спадкодавцю за №285, були встановлені межі в натурі (на місцевості) і присвоєний кадастровий №:02:001:0116 і уточнено її розмір який після проведення всіх землевпорядних робіт становить 2,1168 га., а також внесено дану земельну ділянку до ДЗК, що підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку від 25.03.2021р. Відповідно до інформації з державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.03.2021, право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за Нараївською сільською радою. Відповідно до інформації отриманої з офіційного інтернет сайту Краснопільської ОТГ ('https://gromada.info/gromada/krasnopilka/') на підставі Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» с. Нараївка була об`єднана з с. Краснопілкою з визначенням центру громади в с. Краснопілка, Гайсинський р-н, Вінницької області.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2022 рокув задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради Вінницької області про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Катрич Павло Степанович просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з недотриманням норм матеріального права та неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Відзив на апеляційну скаргу не від учасників справи не надходив.

Позивачка ОСОБА_1 та її представники - адвокати Катрич Павло Степанович та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити у повному обсязі, на підставі мотивів викладених в апеляційній скарзі.

Представник Краснопільської сільської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної скарги переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

По справі встановлено, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , (надалі спадкодавець), який до дня своєї смерті проживав по АДРЕСА_1 , на день своєї смерті спадкодавець залишив заповіт від 02.02.2006року, яким заповідав ОСОБА_1 все своє майно. Позивачка є спадкоємцем за заповітом.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка зокрема, складається із земельної ділянки розміром 2,12 га за №285, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться на території Нараївської сільської ради.

Відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 03.10.2017року по справі №129/1964/17, спадщина, що відкрилася на земельну ділянку була визнана відумерлою та передана Територіальній громаді Нараївської сільської ради Гайсинського pайону, що також підтверджується довідкою Краснопільської сільської ради №133 від 12.03.2021року.

Після прийняття рішення суду Нараївська сільська рада звернулася до землевпорядної організації - Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою із замовленням на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Технічною документацією із землеустрою від 09.11.2017р., щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельній ділянці, яка належала спадкодавцю за №285, були встановлені межі в натурі (на місцевості) і присвоєний кадастровий №:02:001:0116 і уточнено її розмір який після проведення всіх землевпорядних робіт становить 2,1168 га., а також внесено дану земельну ділянку до ДЗК, що підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку від 25.03.2021р. Відповідно до інформації з державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.03.2021, право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за Нараївською сільською радою. Відповідно до інформації отриманої з офіційного інтернет сайту Краснопільської ОТГ ('https://gromada.info/gromada/krasnopilka/') на підставі Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» с. Нараївка була об`єднана з с. Краснопілкою з визначенням центру громади в с. Краснопілка, Гайсинський р-н, Вінницької області.

Спірні правовідносини регламентуються:

- ст. ст. 1269 - 1272 ЦК України в редакції від 12.05.2006 року, яка була чинна на момент виникнення правовідносин, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини нe проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;

- ст. 1270 ЦК України, визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

- абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» та постанови Верховного Суду України № 6-148цс15 від 04.11.2015 р. щодо обґрунтованих доводів і зазначення доказів поважності причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, якими відповідно є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, зокрема документальних доказів про те, що позивачка не знала про наявність заповіту на її ім`я;

Враховуючи вищевикладене, позивачкою не наведено належних та допустимих доказів непереборності чи істотних труднощів для неї для прийняття спадщини в шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця, що узгоджується із позицією Верховного Суду України в постанові № 6-148цс15 від 04.11.2015р., а тому причину пропуску через необізнаність про наявність на її ім`я заповіту суд визнає неповажною, то законних підстав для продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини немає. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.

Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Отже доводи заявника щодо неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 9 листопада 2020 року у справі № 466/5674/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/4265/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки предмет спору, підстави позову та фактичні обставини справ, на які посилається заявник, і фактичні обставини справи, яка переглядається, є різними, а відтак, відсутні правові підстави вважати, що суд не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява N 4994/04, § 42-43)).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою N 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою N 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права під час розгляду справи є безпідставними та фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржуване судове рішення відповідає критеріям обґрунтованості судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргупредставника позивачки ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича -залишити без задоволення.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

І.М. Стадник