Справа № 183/4074/22
№ 2/183/953/23
13 червня 2023 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання - Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадженняу у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Піщанської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини ,-
У липні 2022 року позивач звернулася із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якому просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути на її користь аліменти на утримання дитини.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ОСОБА_3 , яка є рідною донькою позивачки, перебувала з 2015 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 . Після розлучення з відповідачем ОСОБА_2 донька позивачки ОСОБА_3 проживала разом із сином ОСОБА_4 у позивачки. Приблизно у 2017 році донька вийшла заміж та переїхала проживати у с.Чумаки, а її син, онук позивача, ОСОБА_4 став мешкати разом з позивачкою та її чоловіком. З того часу онук повністю знаходиться на їх утриманні, позивачка з чоловіком займається його вихованням, водила до дитячого садку, а тапер у школу. Батько і мати ОСОБА_4 не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в його подальшій долі, не цікавляться його розвитком, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, тобто самоусунулися від його виховання. Вихованням дитини займається тільки позивач та її чоловік, забезпечують йому гідні умови проживання, а тому просить задовольнити її позов.
Ухвалою суду від 09 вересня 2022 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 06 березня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи у засідання не з`явився, надіслав суду висновок щодо розв`язання спору.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідач ОСОБА_2 є батьком, а відповідач ОСОБА_3 - матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).
Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.06.2022, ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та Дідусем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . У ОСОБА_4 є своя окрма кімната з усіма зручностями: ліжко, письмовий стіл, комп`ютер, планшет, телефон; дитина має охайний вигляд, дідусь має стабільний дохід. Батьки з дитиною не проживають (а.с.6,7,8).
ОСОБА_4 навчається у 2-А класі Піщанського ліцею Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.9).
У період з 2018 по 2021 роки ОСОБА_4 був вихованцем комунального закладу «Піданський ЗДО «Сонечко». Протягом всього часу про дитину піклувалися, несли відповідальність та водили до садочку бабуся ОСОБА_1 та Дідусь ОСОБА_8 (а.с.10).
Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20,28).
25 січня 2023 року органом опіки та піклування - службою у справах дітей Піщанської сільської ради складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських право по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45-46).
Як встановлено у ч.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Натомість висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується.
Так, органом опіки та піклування враховано позитивні характеристики на бабусю та дідуся дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , як осіб, які фактично виховують та піклуються про малолітнього онука ОСОБА_4 ; акт про фактичне проживання ОСОБА_4 , у якому зазначено, що ОСОБА_3 з дитиною не проживає та участі у житті дитини не приймає; характеристику з місця навчання, у якій зазначено, що за поведінкою т а навчанням ОСОБА_4 слідкують бабуся з дідусем, які забезпечують його одягом та шкільним приладдям, а батьки участи в розвитку дитини не приймають; також органом опіки та піклування враховано пояснення ОСОБА_2 , який вказав, що не може забрати до себе сина та пояснення ОСОБА_3 , яка заперечувала проти позбавлення її батьківських прав.
Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав суд керується наступними нормами права.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідачів виховувати сина, що свідчить про фактичне самоусунення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено ту обставину, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідачами суду не надано жодного доказу, який свідчить про наявність у них інших утриманців; відповідачі не скористалися своїм правом на подання доказів щодо майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів.
Оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину, враховуючи що відповідачі є батьками малолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь позивача.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., з кожного.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа - служба у справах дітей Піщанської сільської ради, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Орлівщина, вул.Покровська,1.

Повне судове рішення складено і підписано 13 червня 2023 року .

Суддя Оладенко О.С.