РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/18242/22

Провадження № 22-ц/4815/509/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач: Комунальне підприємство "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2023 року, ухвалене в складі судді Левчука О.В. у м. Рівне, повний текст рішення виготовлено 17.02.2023, у справі №569/18242/22

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Позов обґрунтований тим, що наказом комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради від 03.05.2013 №32 ОСОБА_3 прийнято на роботу на посаду бухгалтера, а наказом від 22.02.2021 №22.02.21 прийнято на роботу ОСОБА_2 на посаду юрисконсульта з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. У червні 2022 року позивачі звернулись до відповідача про надання щорічної відпустки та виплати допомоги на оздоровлення. Наказами від 27.06.2022 №27.06.22 та від 28.06.2022 №28.06.22 відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення. Позивачі вважають дану відмову неправомірною та необґрунтованою, оскільки кошти на рахунках підприємства були наявні, що підтверджується випискою з рахунку.

У зв`язку з цим просили суд стягнути невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення.

07 лютого 2023 року позивачами була подана заява про уточнення розміру позовних вимог, в якій вони просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у вигляді винагороди за загальні результати роботи за 2020 рік в сумі 9021,22 грн., за 2021 рік в сумі 14713,16 грн., за 2022 рік у сумі 19520,64 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення 2022 року у розмірі 19426 грн. та на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату у вигляді винагороди за загальні результати роботи за 2021 рік в сумі 12198,41 грн., за 2022 рік в сумі 12202,94 грн. матеріальну допомогу на оздоровлення 2022 року у розмірі 19426 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради про стягнення заробітної плати задоволено.

Стягнуто з комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у вигляді винагороди за загальні результати роботи за 2020 рік в сумі 9021,22 грн., за 2021 рік в сумі 14713,16 грн., за 2022 рік у сумі 19520,64 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення 2022 року у розмірі 19426 грн.

Стягнуто з комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської міської ради на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату у вигляді винагороди за загальні результати роботи за 2021 рік в сумі 12198,41 грн., за 2022 рік в сумі 12202,94 грн. матеріальну допомогу на оздоровлення 2022 року у розмірі 19426 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що між адміністрацією і трудовим колективом укладено колективний договір 2021-2026рр. і підставою для відмови позивачам у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення слугувало скрутне матеріальне становище підприємства, відсутність коштів, що не суперечить колективному договору.

Покликається на те, що надання матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язком, а є правом керівника та її не надання не суперечить вимогам закону. Крім того, вказує, що у зв`язку із скрутним фінансовим становищем підприємства та його збитковістю по результатам діяльності 2021 та 2022 року рішення про виплату працівниками винагороди за підсумками роботи не приймалося.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі вказують, що рішення суду законне та обгрунтоване. Просять залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Встановлено, що з 03.05.2013 ОСОБА_3 працювала на посаді бухгалтера, а з 22.02.2021 принято на роботу ОСОБА_2 на посаду юрисконсульта.

Рішенням Рівненської міської ради від 30.12.2021 №1879 змінено засновника комунального підприємства на Рівненську міську раду та відповідно перейменовано на КП «Управління майновим комплексом» Рівненської міської ради.

З метою отримання матеріальної допомоги на оздоровлення у 2022 році позивачі подали заяви про надання відпусток та про надання матеріальної допомоги на оздоровлення від 27.06.2022 та від 28.06.2022 року відповідно.

Наказами від 27.06.2022 №27.06.22 та від 28.06.2022 №28.06.22 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку із відсутністю коштів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

При вирішенні спорів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №357/9161/17, провадження № 9921св18, в постанові від 24 квітня 2020 року справа №823/1055/16.

Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Встановлено, що Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом КП «Управління майновим комплексом» Рівненської міської ради на 2021-2026 рр. схвалено Протоколом загальних зборів трудового колективу №1 від 03.09.2021 року.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 522/14513/17 вказано, що умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються і виплачуються у межах фонду оплати праці з урахуванням результатів фінансово-господарської діяльності компанії, рішення про її встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник залежно від наявності коштів.

Згідно п.1.7 Колективного договору зазначено, що дія колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства і є обов`язковою для виконання кожною із сторін.

Пунктом 4.1.7 Колективного договору (Розділ IV Оплата праці, матеріальне заохочення, гарантії та компенсації) визначено, що кожному працівнику при наданні щорічної відпустки при наявності фінансових можливостей підприємства може виплачуватись матеріальна допомога на оздоровлення.

За результатами роботи підприємства за рік Адміністрація за погодженням з Представницьким органом може прийняти рішення про виплату працівникам винагороди за підсумками роботи за рік в порядку передбаченому в додатку 8 до цього договору. (п.4.1.8)

Відповідно до додатку 8 до колективного договору КП «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради на 2021-2026 роки, винагорода за результатами роботи за рік виплачується за рахунок економії фонду оплати праці за звітний період.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування того, чи був виданий розпорядчий документ, зокрема, наказ, про виплату їм такої премії, а також докази наявності фінансової можливості підприємства для виплати матеріальної допомоги для оздоровлення та економії фонду оплати праці і такі докази судом не здобуто.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що п.2 наказів №27.06.22 та №28.06.22 на момент винесення рішення є діючим, його не оскаржено до суду, а тому законні підстави для виплати відсутні.

При цьому, в Колективному договорі відсутні будь-які інші положення, які б зобов`язували адміністрацію відповідача в обов`язковому порядку здійснювати такі виплати.

За наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виплата матеріальної допомоги для оздоровлення та винагороди за результатами роботи за рік є правом, а не обов`язком керівника підприємства, яка здійснюється за наявності коштів та у межах економії фонду оплати праці, у зв`язку з чим відсутні порушення відповідача відповідно до трудового законодавства.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та практики його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, за наведеного апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 червня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.