Справа №345/3481/22
Провадження № 2/345/738/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2023 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Миговича О.М.

за участю секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10.12.2005 у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Калуша Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 557. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розлучення є те, що за час перебування у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї через різні погляди на сімейне життя, через постійні конфлікти та непорозуміння. Все це призвело до того, що більше трьох місяців сторони спільно не проживають, шлюб носить тільки формальний характер. Як наслідок, шлюб просить розірвати та стягнути з відповідачки судові витрати по справі та витрати за надання правничої допомоги.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву до суду, в якій вказує, що позов підтримує, просить шлюб розірвати, а розгляд справи проводити без його участі. Крім того, вказав, що в частині стягнення з відповідача в його користь судового збору та витрат на правову допомогу він відмовляється та просить не стягувати їх з відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій вказує, що позов визнає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « ОСОБА_3 », а розгляд справи проводити без її участі. Крім того, просить стягнути з позивача в її користь 536,80 грн. сплаченого судового збору при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10.12.2005 у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Калуша Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 557 (а.с. 3).

Від спільного проживання у сторін дітей немає.

Причиною розлучення є те, що сторони не змогли створити міцної сім`ї через різні погляди на сімейне життя, які призводили до частих конфліктів та непорозумінь, та в подальшому призвели до того, що більше трьох місяців сторони проживають окремо, шлюбні відносини носять формальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Як встановлено в судовому засіданні, сторони не змогли зберегти сім`ю , подружніх відносин не підтримують, на примирення не згідні, відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає встановленим, що перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка в своїй заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче відновити своє дошлюбне прізвище, а тому після розірвання шлюбу прізвище відповідачки слід залишити « ОСОБА_3 ».

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд не розглядає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки в його користь розміру сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, оскільки позивач відмовився від вказаних позовних вимог.

Що стосується клопотання відповідачки про стягнення з позивача в її користь судових витрат, а саме сплаченого судового збору при подачі заяви про перегляд заочного рішення, з відповідача, то суд приходить до переконання, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити, оскільки при повному задоволенні позову стягнення з позивача в користь відповідача судових витрат законодавством не передбачено.

На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.12.2005 у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Калуша Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 557 - розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити « ОСОБА_3 ».

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: