10 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Кушнір С.І.,
секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Льовкіна М.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шабаніна Олена Геннадіївна про визнання частково недійсним шлюбного договору, -
07.03.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Льовкіна М.О. надійшла заява про розподіл судових витрат. Представник вказав, що 17.05.2022 року в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України зробив заяву, що докази на підтвердження судових витрат, які відповідач понесла або має понести у зв`язку з розглядом справи, будуть подані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення.
Зазначив, що між відповідачкою та адвокатом 29.03.2021 року укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги №179/2021. У Додатковій угоді №2 від 29.09.2021 року погоджено вартість послуг адвоката.
В ході розгляду справи відповідачем буди понесені наступні витрати на професійну правничу допомогу:
2000, 00 грн. за представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 30.09.2021 року;
6000, 00 грн. за підготовку відзиву на позовну заяву;
5000, 00 грн. за підготовку заперечень на відповідь на відзив;
2000, 00 грн. за представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 31.01.2022 року;
2000, 00 грн. за представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 17.08.2022 року;
2000, 00 грн. за підготовку в письмовій формі виступу в судових дебатах;
2000, 00 грн. за представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 01.03.2023 року;
2000, 00 грн. за підготовку заяви про розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, 31.01.2022 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Кісілевич О.М. подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому просив відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Вказав, що вартість наданих юридичних послуг та надані послуги не відповідають розумності їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та недоведеного фінансового стану учасників справи. Так, витрати на правничу допомогу в розмірі 6000, 00 грн. за підготовку відзиву на позов та 5000, 00 грн. підготовка заперечень на відповідь на відзив не відповідають обсягу часу витраченому на їх підготовку та складності даної категорії справи. Також не відповідають принципу розумності заявлений розмір витрат за участь представника відповідача у судовому засіданні. В даному випадку спостерігається навмисне завищення витрат на правову допомогу, яке є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.
Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 01.03.2023 року, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме, про стягнення суми витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу.
Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, -
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Льовкіна М.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шабаніна Олена Геннадіївна про визнання частково недійсним шлюбного договору задовольнити частково.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.І. Кушнір