РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1804/23

Номер провадження 2/495/1601/2023

03 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судового засідання Саханова О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

22.02.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить суд:

- розірвати шлюб укладений між сторонами;

- стягнути щомісячно із ОСОБА_2 на користь позивачки, кошти на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. до досягнення ним повноліття, починаючи з моменту звернення до суду.

Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що 15.07.2011 року у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 . Як зазначає позивачка, після фактичного припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати разом з нею, за адресою її проживання, та знаходиться на повному її матеріальному утриманні.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.

У сторін різні погляди на життя. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім?ї стало неможливими.

Позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 10000 грн. оскільки він є працездатним, та отримує велику заробітну плату.

Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги своєму сину ОСОБА_3 , з урахуванням вищезазначеного позивачка була вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав, та прав свого сина.

Процесуальні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2023 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання призначене на 03.05.2023 року учасники процесу не з`явились.

Позивачка подала до суду заяву відповідно до якої просить суд, розглядати справу за її відсутності. На задоволені позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Разом з тим, відповідачем було подано до канцелярії пояснення відповідно до яких відповідач просив суд визначити частку стягнення з нього аліментів у розмірі твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., що відповідатиме вимогам ст. 182 СК України, принципу розумності, справедливості та забезпеченню найкращих інтересів дитини, також зазначив, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу він визнає.

Відповідач вважає, що аліменти в сумі 10 тис. грн. є завищеними, в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 10000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина, так як він працевлаштований не на постійній основі, працює по найму, отримує заробітну плату нерегулярно, живе за рахунок особистого господарства та має нерегулярний дохід.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.07.2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб, про що Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, було зроблено актовий запис № 02, серії НОМЕР_1 від 15.07.2011 року.

Як зазначає позивачка, на даний час сторони проживають окремо, збереження сім`ї позивачка вважає неможливим, на примирення не згодна. Спору щодо поділу спільно набутого майна між сторонами немає.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди сторін на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області було зроблено актовий запис № 01 від 18.01.2012 року, свідоцтво про народження НОМЕР_2 .

В відомостях щодо батьків зазначено: мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 .

Як зазначає позивачка ОСОБА_1 малолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний факт підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 від 20.08.2022 року.

Позивачка вказує, що між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини.

З урахуванням вищезазначеного, позивачка була вимушена звернутися до суду задля захисту своїх прав та інтересів сина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений у розі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2023 рік в Україні встановлюються Законом «Про Державний бюджет на 2023 рік» за поданням Міністерства фінансів.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», держава гарантує мінімальний розмір аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини віку:

дітям до шести років 1136 грн.;

дітям віком від шести до 18 років 1416 грн.;

дітям віком від 18 до 23 років 1342 грн.

Водночас рекомендовані виплати у 2023 року на 100% підв`язані до прожиткового мінімуму. Їх призначають, якщо один із батьків, який сплачує аліменти, має достатній дохід:

на дитину до шести років 2272 грн.;

на дитину від шести до 18 років 2833 грн.;

на дитину від 18 до 23 років (якщо вона навчається на стаціонарі) 2684 грн.

Отже, законодавець встановив суму достатню для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини віком до 6 років 2272 грн., від 6 до 18 років у сумі 2833 грн..

Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позивачкою не було наведено доказів на підтвердження того, що відповідач має дохід, який би дозволив йому сплачувати аліменти в розмірі 10000 грн., щомісяця, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, але не менше нiж 50 вiдсоткiв прожиткового мiнiмуму для дитини вiдповiдноrо вiку.

Разом з тим, під час розгляду справи, відповідач визнав позов частково, та просив суд призначити розмірі стягнення аліментів в сумі 3000 грн.

На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду.

У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)».

Таким чином, відповідач є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу своєму неповнолітньому сину, доказів протилежного відповідачем до суду не надано. З огляду на вищезазначене, суд вважає задовольнити позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини частково.

Щодо судових витрат

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, а її позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073.60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 49, 76-80, 81, 141, 200, 206, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області актовий запис № 02, серії НОМЕР_1 від 15.07.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, починаючи з 22.02.2023 року (день звернення до суду з позовом) і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн.

В частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О.Боярський