Справа № 496/3149/21
Провадження № 2/496/185/23
10 травня 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Дранікова С.М.
за участю секретаря Чорної В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, також не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Треті особи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Представник позивача, як на підставу для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, серед іншого, зазначає, що позивач не визнає розмір заборгованості, який виник за кредитним договором, який, зокрема, не був посвідчений у нотаріальному порядку, що свідчить про те, що зазначена сума заборгованості не може вважатись безспірною.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.
В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.
Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.
Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акту протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.
Отже, для одержання виконавчого напису стягувач мав надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку.
Тобто приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, крім того, судом не встановлено факт отримання позивачем вимоги про погашення заборгованості. Відповідач не надав нотаріусу належних письмових доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на розрахунках суми кожної складової боргу (період нарахування, ставка відсотків), відомостях про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань, що має підтверджуватись випискою про рух коштів по рахунку боржника.
Крім цього, серед копій документів наданих суду Житомирським обласним державним нотаріальним архівом, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис, відсутній Договір №2250/К про відступлення права вимоги за кредитним договорами від 21.05.2020 року на підставі якого до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» перейшло право вимоги, та додатки з зазначенням даних боржників (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, РНОКПП, номер кредитного договору, розмір боргу), а також до вказаних документів не долучено копію наказу про призначення ОСОБА_2 по посаду директора ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», за заявою якого був вчинений спірний виконавчий напис.
Доказів того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» нотаріально посвідчений кредитний договір, укладений між банком та позивачем, та доказів на підтвердження тих обставин, що позивачем отримано претензію відповідача з вимогою про погашення заборгованості, суду не надано. Також відповідачем не було надано належних документів на підтвердження безспірної заборгованості за кредитним договором, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з приватного виконавця на користь позивача стягнутих з його заробітної плати коштів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Отже, факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: Договір про надання правової допомоги від 09.04.2021 року, рахунок-фактуру №09/04 від 09.04.2021 року, прибутковий касовий ордер №04/06 від 04.06.2021 року на суму 5000 грн., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 09.04.2021 року та розрахунок гонорару.
Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн., а всього 1362 грн., оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-284, 288-289 ЦПК України, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат, суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), суму стягнутих коштів із заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 6478,28 грн., яка перебуває на депозитному рахунку приватного виконавця.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
В іншій частині позовних вимог про стягнення судових витрат відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн., а всього 1362 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 19.05.2023 року.
Суддя С.М. Драніков