Провадження № 2/761/2947/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

позивача : ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в заочному порядку в місті Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2022 р. ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, в якому просила стягнути з відповідача половину вартості додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 16836,14 грн, неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з березня 2022 р. по жовтень 2022 р. в розмірі 24200,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2018 р. розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. За судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2017, прийнятого по справі № 760/23640/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2 , але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи 02.11.2017, а за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2019, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2020, стягнуто з ОСОБА_2 на користь останньої на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 40 000, 00 грн.

Виконавчий лист за вказаним рішенням суду був пред`явлений до виконання в органи ДВС. Відповідач несвоєчасно виконує рішення суду, перераховує кошти із затримкою. За період березня 2022 р. по жовтень 2020 р. позивач нарахувала пеню в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 24200,00 грн.

Крім цього, відповідач не приймав участі у додаткових витратах на дитину з 2018 року по листопад 2022 р. Так, у вказаний період позивачем оплачено:

-50142,00 грн витрат на придбання комп`ютерної техніки (комп`ютер, МФУ,навушники);

-9702,00 грн витрат з розвитку особливих художніх та творчих здібностей дитини (навчання академічного рисунку, основам живопису та абстракції)

-118993,00 грн витрат з розвитку здібностей дитини з вивчення англійської та французької мови;

-11887,00 грн витрат з розвитку творчих здібностей дитини з питань заглибленого вивчення дитиною історії мистецтва;

-24546,00 грн витрат з розвитку особливих математичних здібностей дитини шляхом навчання гри в шахи;

-77535,00 грн витрат з розвитку особливих здібностей дитини в бально-спортивних танцях та підготовкою до участі у змаганнях;

-43827,27 грн витрат пов`язаних з хворобою дитини.

Половину вказаних витрат в розмірі 168316,14 грн позивач просить стягнути з відповідача, що стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою суду від 05.12.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.09.2013 р., який за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2018 р. у справі №522/993/18 розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2017 у справі № 760/23640/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2 , але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи 02.11.2017.

За рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2019, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2020, у справі №760/1723/19 змінено спосіб стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 40 000, 00 грн.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Згідно ст. 185 ч. 1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК

( 2947-14 ) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,

тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

В постанові Верховного Суду від 14.01.2019 р. (справа №751/4312/16-ц) зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц, від 25 березня 2020 року в справі № 165/2594/17 (провадження № 61-44526св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Щодо витрат на придбання комп`ютерної техніки (комп`ютер, МФУ,навушники) в сумі 50142,00 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 77-90 т.1)

Запровадження в Україні дистанційної форми навчання є загальновідомим фактом і не потребує додаткового доказування.

Судом встановлено, що у зв`язку з запровадженням дистанційної форми навчання через пандемію COVID-19 у ОСОБА_3 виникла потреба у користуванні комп`ютерною технікою, а саме: комп`ютером, та МФУ, за які позивач сплатила 41943,00 грн.

Однак, позивачем не доведено необхідність придбання навушників для навчання, а тому вказані витрати не викликані особливими обставинами.

В цій частині обгрунтованим є стягнення з відповідача 20971,50 грн. витрат, що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини.

Щодо витрат з розвитку особливих художніх та творчих здібностей дитини (навчання академічного рисунку, основам живопису та абстракції) в розмірі 9702,00 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 91-103 т.1, 13-14 т.2), витрат з розвитку творчих здібностей дитини з питань заглибленого вивчення дитиною історії мистецтва в розмірі 11887,00 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 137-145 т.1)

На думку суду вказані витрати у розумінні ст.185 СК України, не відносяться до додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а враховуються судом при визначені розміру аліментів достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відвідування дитиною занять з малювання, вивчення історії мистецтва не обумовлено відповідними рекомендаціями, що дитина потребує цих занять для нормалізації свого розвитку, а є добровільним волевиявленням матері і тому не є у розумінні ст. 185 СК України витратами, які викликані особливими обставинами.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц з подібними правовідносинами та фактичними обставинами, де залишаючи без змін судове рішення про відмову у стягненні додаткових витрат на дитину, Верховний Суд вказав, що відвідування дитиною гуртка малювання не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять. Вказані витрати мають покриватись аліментними платежами, які сплачує відповідач за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2019 у справі №760/1723/19 в розмірі 40000,00 грн на місяць.

Щодо витрат з розвитку здібностей дитини з вивчення англійської та французької мови в розмірі 118993,00 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 104-136 т.1), витрат з розвитку особливих математичних здібностей дитини шляхом навчання гри в шахи в розмірі 24546,00 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 146-170 т.1), витрат з розвитку особливих здібностей дитини в бально-спортивних танцях та підготовкою до участі у змаганнях в розмірі 77535,00 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 171 т.1- а.с. 12 т.2)

Так, відвідування дитиною курсів англійської та французької мови зумовлено особливими здібностями дитини до вивчення даних мов та їх зацікавленістю нею. Відвідування дитиною додаткових курсів сприяє її гармонійному розвитку та задоволенню духовних та освітніх потреб, а витрачені позивачкою кошти на оплату таких курсів є витратами, що викликані особливими обставинами, а тому участь другого з батьків у вказаних витратах є обов`язковою.

Крім цього, витрати з розвитку особливих математичних здібностей дитини шляхом навчання гри в шахи та витрат з розвитку особливих здібностей дитини в бально-спортивних танцях та підготовкою до участі у змаганнях обґрунтовані належними та допустимим доказами та відносяться до витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: розвитком здібностей дитини, з огляду на те, що дитина має потенціал у грі в шахи, танцях, приймає участь у змаганнях, займає призові місця.

В цій частині обгрунтованим є стягнення з відповідача 110537,00 грн. витрат, що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини.

Щодо витрат пов`язаних з хворобою дитини в розмірі 43827,27 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 22-88 т.2)

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина має інвалідність, страждає на тяжку /хронічну/хворобу, має каліцтво. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними належними медичними документами - висновками МСЕК, довідками медичних закладів та іншими документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, інвалідність, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Надані позивачем медичні документи не свідчать про те, що дитина потребує додаткових витрат на лікування, вищевказані документи не підтверджуються наявність в дитини конкретного діагнозу, пов`язаного з тяжкою хронічною хворобою або каліцтвом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: половини витрат на придбання комп`ютерної техніки (комп`ютер, МФУ) в сумі 20971,50 грн, половини витрат з розвитку особливих здібностей дитини в бально-спортивних танцях та підготовкою до участі у змаганнях в розмірі 38767,50 грн, половини витрат з розвитку здібностей дитини з вивчення англійської та французької мови в розмірі 59496,50 грн, та половини витрат з розвитку особливих математичних здібностей дитини шляхом навчання гри в шахи в розмірі 12273,00 грн, а всього 131 508 грн. 50 коп.

Щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

На виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №760/23640/17, станом на 14.11.2022 р. заборгованість зі сплати аліментів відсутня. У період з лютого 2022 р. по листопад 2022 р. на депозитний рахунок відділу надходили кошти, які були перераховані стягувачу, а саме: 07.02.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за лютий 2022 р., 18.04.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за березень 2022 р., 16.05.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за квітень 2022 р., 09.06.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за травень 2022 р., 01.07.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за червень 2022 р., 09.08.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за липень 2022 р., 29.08.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за серпень 2022 р., 03.10.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за вересень 2022 р., 28.10.2022 р. - 40000,00 грн аліменти за жовтень 2022 р., 11.11.2022 р. - 20000,00 грн аліменти за жовтень 2022 р. (а.с. 64-76 т.1)

Так, за змістом ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14.12.2020 р. у справі № 661/905/19

Суд погоджується з розрахунком позивача щодо наявності прострочення зі сплати аліментів, а саме: в березні 2022 р. на 18 днів, квітні 2022 р. - 16 днів, травні 2020 р. - 9 днів, липні 2020 р. - 9 днів, вересні 2022 р. - 3 дні, жовтні 2022 р. - 11 днів.

Суду не надано доказів відсутності вини відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів.

Відтак, обгрунтованим є стягнення з відповідача 24200,00 грн неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з березня 2022 р. по жовтень 2022 р.

Згідно ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі - 1557 грн. 08 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 185, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 211, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 279, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до ОСОБА_2 половину вартості додаткових витрат на утримання дитини в сумі - 131 508 грн. 50 коп. та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з березня 2022 року по жовтень 2022 року в сумі - 24 200 грн. 00 коп., а всього в розмірі - 155 708 грн. 50 коп.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі - 1557 грн. 08 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 14.04.2023

Суддя: А.А.Осаулов