Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1998/22
Провадження № 2/376/199/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря судового засідання - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від стягнення аліментів та заборгованості по них,

Встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що на початку 2012 року сторони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 народилася сина, ОСОБА_3 , що підтверджується Медичним свідоцтвом про народження №1637 від 23.10.2012 року, виданим Київським обласним центром охорони здоров`я матері і дитини.

Згідно його заяви та відповідача від 07.11.2012 року внесено зміни до актового запису №14, змінено прізвище дитини з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

01.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області видано Свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, номер витягу: 4 від 12.11.2020 року.

Батьком дитини записано позивача, згідно вимог ч.1 ст.126 СК України.

Позивач має сумнів щодо батьківства сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тривалий час уникав питання батьківства. На момент реєстрації народження дитини він не знав та не здогадувався про те, що фактично не є батьком дитини. Після припинення відносин з відповідачкою, неодноразово дізнавався від знайомих, що у період зачаття дитини ОСОБА_2 зустрічалася з іншим чоловіком.

Позивач був вимушений пройти тест на біологічне батьківство.

Згідно результатів аналізів ДНК від 19.04.2013 року вірогідність батьківства ОСОБА_1 до ОСОБА_6 складає 0%.

Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Сквира, Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Ухвалою суду від 07.07.2021 року призначено у цивільній справі судово-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово медичної-експертизи, згідно заявленого клопотання позивача ОСОБА_1 від 07.07.2021 року.

Згідно Висновку експерта №103-200-2021 від 15.12.2021 року встановлено, що біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_6 , народженого ОСОБА_2 , виключається.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року виключено відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Сквира Київської області, як батька дитини з актового запису про народження №14, складеного 07 листопада 2012 року виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили 04.08.2022.

Отже, вказаним рішенням суду від 04 липня 2022 року встановлено відсутність підстав для стягнення з позивача аліментів.

У зв`язку з цим позивач просить звільнити його від обов`язку утримувати дитину відповідачки, звільнити його від стягнення аліментів та заборгованості по аліментах за період з 20.12.2016 року. Крім того просить стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 03.03.2023 року подала заяву про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог (а.с. 24,25-26).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, про причини неявки до суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Письмових заяв чи клопотань не надала (а.с. 29).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 178,223,247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Сквира, Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Стягнення аліментів проводити в особі матері ОСОБА_2 , починаючи з 25.11.2016 року (а. с. 9-11).

Згідно Довідки-розрахунку від 14.09.2022 року №15717 позивач має заборгованість зі сплати аліментів у ВП 53317411 у розмірі 26 670,30 грн. станом на 31.08.2022 (а. с. 8).

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року виключено відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Сквира Київської області, як батька дитини з актового запису про народження №14, складеного 07 листопада 2012 року виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12-16). Рішення суду набрало законної сили 04.08.2022.

Частинами 4, 5 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Не підлягає доказуванню встановлені рішенням Сквирського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року обставини даної справи.

Отже, вказаним рішенням суду від 04.07.2022 року встановлено відсутність підстав для стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини відповідача та заборгованості по аліментах, яка утворилась за вказаний період, коли позивач був записаний батьком дитини, а саме: з 20.12.2016 року.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає за необхідне зазначити, що факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Натомість, відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», стягнення за рішенням суду з особи записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, враховуючи наведене, приймаючи правову позицію, викладену у зазначеній Постанові Пленуму та ту обставину, що позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 180 СК України про припинення стягнення аліментів, суд вважає, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту, оскільки вказані норми закону вказане взагалі не передбачають, а позивачу необхідно звернутися до суду для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №511/219/18, відповідно до якої виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.

Отже, позовні вимоги про звільнення позивача від обов`язку утримувати дитину та припинення стягнення аліментів задоволенню не підлягають, оскільки ні ст.197 СК України, ні інші норми сімейного законодавства не передбачають можливість розгляду таких вимог в порядку, який обрано стороною позивача.

Щодо позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла з 20.12.2016 року, коли він був записаний батьком дитини відповідачки.

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Сторона позивача посилається на таку обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, як виключення вказаним судовим рішенням від 04.07.2022 року з актового запису про народження малолітнього сина відповідачки ОСОБА_2 відомостей про позивача як батька цієї дитини в зв`язку з відсутністю кровного споріднення між нею та позивачем.

Вказаним рішення встановлено відсутність у позивача від початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання сина відповідачки, адже за змістом положень статті 180 СК України такий обов`язок несуть лише батьки дитини.

Отже, виключення запису про батьківство позивача щодо вказаної дитини є істотною підставою для звільнення його від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, яка утворилась за вказаний період, коли позивач був записаний батьком дитини, а саме: з 20.12.2016 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі №477/1165/20, відповідно до якої виключення запису про батьківство є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини.

Отже, позивача слід звільнити від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла з 20.12.2016 року, коли він був записаний батьком дитини відповідачки.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.10.2022 року, він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 197 СК України, ст. ст. 2,4, 12, 13, 76-81,82, 178,141, 223,247,258,259, 263-265, 351,352,354-355 ЦПК України, ст. ст. 15,16 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від стягнення аліментів та заборгованості по них задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , від сплати заборгованості за аліментами у ВП №53317411 на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 20 грудня 2016 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко