ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2994/23 Справа № 188/1816/21 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків інфляційних витрат, трьох процентів річних та відсотків

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 27.04.2015 рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 188/1/15-ц з відповідача на його користь стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 3500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 16 лютого 2015 року було еквівалентно 91 174,63 грн та витрати на сплату судового збору за подання позову в розмірі 550 грн і за подання апеляційної скарги в розмірі 275 грн, всього 825 грн. На підставі цього рішення було відкрите виконавче провадження № 48412719. Позивач стверджує, що за цим виконавчим провадженням стягнуто з відповідача на користь позивача згідно з платіжними дорученнями: № 2 від 18.12.2020 234,37 долара США; № 2 від 06.08.2021 3250,67 долара США; № 2 від 18.08.2021 - 14,96 долара США; № 4254 від 09.08.2021 - 825 грн. Протягом тривалого часу судове рішення не виконувалося і за цей час кошти, стягнуті за рішенням суду, знецінились. Позивач посилаючись на ст.ст. 536, 625, 1048 Цивільного кодексу (далі ЦК) України просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки (інфляційні витрати та три відсотки річних) в розмірі 125 доларів 93 цента США та 456 гривень 80 копійок, судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків (інфляційних втрат, трьох процентів річних та відсотків) задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та три відсотки річних в загальному розмірі 125 (сто двадцять п`ять) доларів 93 цента США та 456 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 80 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок (а.с.64-68).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила, рішення суду 1 інстанції скасувати, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с.164-166).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 змінено рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2015, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 3500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 16.02.2015 еквівалентно 91 174 грн 63 коп. та 550 грн судового збору. З тексту рішення вбачається, що договір позики між сторонами укладався без зазначення строку повернення позичених грошових коштів у виді 3500 доларів США, а на першу вимогу позичальника .

З метою виконання цього судового рішення, яке 27.04.2015 набрало законної сили, 07.08.2015 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист № 188/1/15-ц про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 3500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 16.02.2015 еквівалентно 91 174 грн 63 коп. та 550 грн судового збору, а також судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 275 грн. Петропавлівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі Петропавлівським РВ ДВС) було відкрите виконавче провадження № 48412719 і проводилося виконання.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року у справі № 188/192/19, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2020 змінено і набрало законної сили 17.04.2020 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання за судовим рішенням за період з 11.02.2016 до 11.02.2019 в розмірі 316 (триста шістнадцять) доларів 29 центів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді нарахування інфляційних втрат на суму боргу за судовим рішенням про стягнення судових витрат за період з 11.02.2016 до 19.05.2017 в розмірі 142 (сто сорок дві)гривні 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять в розмірі 144 грн 08 коп. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768 грн 40 коп., всього 912 (дев`ятсот дванадцять) гривень 48 копійок.

З метою виконання цього судового рішення було відкрите виконавче провадження № 62244876 по стягненню трьох відсотків річних та виконавче провадження № 62244910 по стягненню судових витрат і проводилося виконання.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року у справі № 188/665/20, яке набрало законної сили 20.02.2021, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків (інфляційних втрат, трьох процентів річних, процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ) задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді інфляційних втрат за квітень, травень 2020 року в розмірі 14 гривень 60 копійок у виконавчому провадженні № 62244910, трьох процентів річних від простроченого грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 в розмірі 129 доларів 56 цента США за період з 12.02.2019 до 22.05.2020 у виконавчому провадженні № 48412719; трьох відсотків річних від простроченого грошового зобов`язання за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2019 за період з 18.04.2020 до 22.05.2020 в розмірі 0,91долара США у виконавчому провадженні № 62244876, всього грошові кошти в розмірі 130 доларів 47 центів США та 14 (чотирнадцять) гривень 60 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять в розмірі 226 грн 48 коп. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 137 грн 81 коп., всього 364 гривні 29 копійок.

З метою виконання цього судового рішення відкрите виконавче провадження № 65026306 і проводилося виконання.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року у справі № 188/665/20 також встановлено, що за розпорядженнями державного виконавця № 53925776, № 48412719 платіжним дорученням в іноземній валюті № 2 від 18.12.2020 позивачу перераховано 234,37 доларів США, раніше стягнутих з відповідача і перерахованих позивачу в гривні в розмірі 5044,17 грн, які він повернув державній виконавчій службі 13.11.2020 і які були нею конвертовані.

За умовами договору позики від 21.06.2013 сторони не передбачили сплату відсотків від суми позики, яку надано без зазначення строку. Відповідач зобов`язалася повернути суму боргу на першу вимогу позивача (а.с.4).

На виконання рішення про стягнення основного боргу виконавцем було стягнено з відповідача і перераховано позивачу платіжними дорученнями:

№2 від 18.12.2020 234, 37 долара США;

№ 2 від 06.08.2021 3250,67 долара США;

№ 2 від 18.08.2021 - 14,96 долара США;

№ 4254 від 09.08.2021 - 825 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може, з огляду на наступне.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

У Законі України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення, невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

У рішенні Верховного Суду України від 28 березня 2012р. у справі №6-36736вов10 висловлена правова позиція, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ст. 625 ЦК щодо сплати борту з урахування встановленого індексу інфляції поширюються на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні.

Зобов`язання між сторонами за договором позики визначено в іноземній валюті і позивач не заявляв у позові вимогу про стягнення інфляційних втрат від прострочення грошового зобов`язання за договором позики.

Зі справи вбачається, що за період до 22.05.2020 року три відсотки річних та інфляційні втрати від суми простроченого грошового зобов`язання по відшкодуванню позивачу судових витрат в розмірі 825 грн. (визначене у гривні), та від суми простроченого грошового зобов`язання по відшкодуванню суми основного боргу в розмірі 3500 доларів США, яке виникло за судовим рішенням від 27.04.2015 у виконавчому провадженні № 48412719, були стягнуті попередніми вищевказаними судовими рішеннями. А остаточно судове рішення від 27.04.2015 у виконавчому провадженні № 48412719 виконано 18.08.2021 року.

Позивач у позові просив, зокрема, стягнути інфляційні втрати від суми простроченого грошового зобов`язання по відшкодуванню йому судових витрат, яке виникло за судовим рішенням від 27.04.2015 у виконавчому провадженні № 48412719, яким стягнуто відшкодування судових витрат в розмірі 825 грн. (визначене у гривні). Інфляційні втрати, згідно розрахунку позивача, який відповідачем не спростовано, за період з 23.05.2020 по 09.08.2021, становлять 301 гривень 95 копійок.

Колегія суддів вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню відповідно до розрахунку позивача, який не спростований відповідачем за вищезазначений період.

Також вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов`язання по відшкодуванню йому судових витрат в розмірі 825 грн. (визначене у гривні) за період з 23.05.2020 по 09.08.2021, та три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов`язання по відшкодуванню суми основного боргу в розмірі 3500 доларів США за період з 23.05.2020 по 18.08.2021, яке виникло за судовим рішенням від 27.04.2015 у виконавчому провадженні № 48412719.

Згідно розрахунку позивача, який відповідачем не спростовано, три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов`язання по відшкодуванню суми основного боргу в розмірі 3500 доларів США за період з 23.05.2020 по 18.08.2021, яке виникло за судовим рішенням від 27.04.2015 у виконавчому провадженні № 48412719 становлять 117 доларів 04 цента США, а три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов`язання по відшкодуванню судових витрат в розмірі 825 грн. (визначене у гривні) за період з 23.05.2020 по 09.08.2021, яке виникло за судовим рішенням від 27.04.2015 у виконавчому провадженні № 48412719 становлять 30 гривень 11 копійок;

Колегія суддів вважає, що вимога позивача щодо стягнення трьох відсотків річних від зазначених прострочених сум за вищевказаний період є законною та обґрунтованою.

Що стосується інших сум, які розраховані позивачем, то колегія суддів вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати три відсотки річних та інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу. Положення статей 3, 509, 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період, таким чином помилковим є твердження, що під час нарахування 3% річних та інфляційних втрат урахуванню (обчисленню) підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди за рахунок стягнути 3% річних та інфляційних втрат.

Наведену правову позицію також викладено у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13.

Проте, суд 1 інстанції на вказані норми закону уваги не звернув та невірно розрахував суму яка підлягає стягненню, врахувавши суму для стягнення, на яку збільшився цей борг за попередні періоди за рахунок стягнути 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до положень п.1 та п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вказаного, рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з вищезазначених підстав.

Виходячи із положень ст. 141 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, інфляційних витрат, трьох процентів річних та відсотків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 117 (сто сімнадцять) доларів 04 цента США і 30 (тридцять) гривень 11 копійок (за період з 23.05.2020 року по 18.08.2021 року) та інфляційні втрати у розмірі 301 (триста одна) гривня 95 копійок (за період з 23.05.2020 року по 09.08.2021 року).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: