Дата документу 17.05.2023Справа № 554/2984/23
Провадження № 2/554/5225/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря - Янушкевіч А.І.,

представника позивача - адвоката Довбенко О.Ю.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки і піклування Служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Полтаві ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки і піклування Служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Полтаві ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони із 06.07.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На початку березня 2022 року, після початку російської збройної агресії, позивачка разом із дітьми, за згодою чоловіка, задля збереження здоров?я та безпеки дітей виїхала до Німеччини, де проживає до цього часу на законних підставах.

Наразі, на переконання позивачки, сторони втратили почуття взаємної любові та прихильності, мають різні погляди на життя, що є перешкодою для збереження шлюбних відносин. Шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме інтересам позивачки та інтересам дітей, що має істотне значення.

Сторони проживають окремо більше року, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають та не підтримують відносин, притаманних подружжю. Подальше спільне життя не є можливим. Майнового спору щодо поділу майна подружжя сторони не мають.

На даний час у сторін виникла необхідність у визначенні місця проживання дітей, яка пов?язана із військовою агресією Російської Федерації проти України, можливістю, з метою їх захисту, вільного перетинання кордону з одним із батьків без згоди іншого.

З березня 2022 року діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на одноосібному піклуванні і вихованні матері ОСОБА_2 , яка має стабільне грошове забезпечення. Проживання дочок із матір?ю за адресою: АДРЕСА_1 є комфортним та звичним і забезпечує їх потреби.

Позивачка має вищу педагогічну освіту. Зараз бере активну участь у житті німецької громади за місцем фактичного проживання, на волонтерських засадах проводить навчання дітей вокальному співу, має позитивні відгуки колег, вивчає німецьку мову і займається підтвердженням своїх дипломів про українську освіту, що у подальшому надасть їй можливість високооплачуваної офіційної роботи за спеціальністю.

У матері із доньками теплі, турботливі, довірительні стосунки, повні любові та поваги один до одного. Стараннями позивачки, діти зараз мають набагато кращі умови проживання і навчання, ніж бути у м.Полтаві. Кожна дитина має окрему кімнату з ліжком та зручним навчальним місцем. Доньки відвідують школу, майже ідеально опанували німецьку мову, набули друзів до яких прив?язалися. Матір?ю оформлена для дітей повна медична страховка.

Старша донька - ОСОБА_5 , яка досягла десяти років, письмово висловила бажання проживати спільно із матір?ю у Німеччині.

Зважаючи на найкращі інтереси дитини, просить визначити місце проживання дітей разом із позивачкою за місцем її фактичного проживання.

Ухвалою судді від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.05.2023 року за клопотанням представника позивачки, позовну вимогу про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей, залишено без розгляду.

У судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з?явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду.

Представник позивачки - адвокат Довбенко О.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Полтаві ради, у судове засідання не з?явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі. При вирішенні питань, що стосується даної справи, покладається на розсуд суду, просить винести рішення, яке максимально відповідатиме інтересам дітей.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.07.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №744.

Позивачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №28225-2018 від 23.11.2018 року, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про взяття на облік за місцем проживання від 26.04.2022 року.

Сторони у справі мають двох дітей: неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) та малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Діти проживають разом із матір?ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про взяття на облік за місцем проживання від 26.04.2022 року, та вказана обставина не заперечується відповідачем.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 не заперечував проти виїзду дружини та дітей за кордон та у подальшому, надав 07.11.2022 року посвідчену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. заяву про згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон до Німеччини у строк з 07.11.2022 року по 07.11.2023 року.

Позивачка ОСОБА_2 має вищу освіту, що підтверджено наданими до суду копіями дипломів: серії НОМЕР_3 про закінчення у 2022 році Державного закладу "Луганський національний університет імені Тараса Шевченка"; серії НОМЕР_4 про закінчення у 2015 році Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г.Короленка; серії ТА №22333215 від 16.06.2003 року про закінчення у 2003 році Полтавського музичного училища ім М.В.Лисенка; серії ТА №46625212 про закінчення у 2014 році Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г.Короленка.

Згідно розрахунку виплат за січень 2023 року по листопад 2023 року, ОСОБА_2 отримує щомісячно допомогу на базові потреби, додаткові потреби.

Відповідно до довідки про навчання від 08.09.2022 року, ОСОБА_5 навчається у 8б класі Гімназії ім. ОСОБА_7 . Довідкою від 07.09.2022 року підтверджено, що ОСОБА_6 навчається у 3.3 класі у початковій школі І, ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2, 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства , кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 31.03.2023 року, її повідомлено про те, що вона самостійно може обрати місце свого проживання, у відповідності до вимог ст.160 СК України. Зараз вона проживає за адресою: ОСОБА_9 штрассе 18, Нойвайлер, Зульцбах, Німеччина. Вона має власну кімнату і все необхідне для навчання і проживання у комфортних умовах. У гімназії вивчила німецьку мову і знайшла собі нових друзів, які до неї добре ставляться, вона має можливість отримати медичну допомогу. Відвідує заняття (не онлайн), спілкуючись із іншими дітьми і почувається у безпеці. Їй там подобається. Повідомила, що будь-якого примусу чи тиску з чийогось боку, керуючись власним бажанням та міркуванням, хоче залишитися проживати разом із матір?ю ОСОБА_2 .

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 відповідатиме інтересам дітей, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв?язку із задоволенням позову у повному обсязі, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат щодо сплати судового збору, у сумі 2147,20 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 104, 105, 112, 141, 161 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст.1-18, 141, 200, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 06.07.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №744 - розірвати.

Після розірвання прізвище позивачки не змінювати на дошлюбне.

Визначити місце проживання дітей: неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її згодою, та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір?ю ОСОБА_2 за місцем її постійного фактичного проживання.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по сплаті судового збору у сумі 2147,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 22.05.2023 року.

Суддя Т.М.Черняєва