ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4278/23 Справа № 182/898/23 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №182/898/23 за заявою Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа Друга Нікопольська державна нотаріальна контора, про забезпечення доказів за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року (суддя Кобеляцька-Шаховал І.О.),

в с т а н о в и в:

В лютому 2023 року АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення доказів до подання позову, заінтересована особа Друга Нікопольська державна нотаріальна контора. В обґрунтування заяви зазначив, що 21 січня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено заяву про приєднання № 928811 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У зв`язку з невиконання ОСОБА_1 умов договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд відмовив у відкритті провадження у справі. 14 серпня 2020 року на адресу Першої Нікопольської державної нотаріальної контори банк направив претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_1 . Листом від 03 вересня 2020 року Друга Нікопольська державна нотаріальна контора повідомила банк, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було заведено спадкову справу №497/2018, спадщину прийняв спадкоємець за законом, одночасно повідомлено про неможливість надання відомостей щодо спадкоємця, посилаючись на частину 2 статті 8 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку з викладеним АТ «Ощадбанк» просив суд забезпечити докази шляхом витребування з Другої Нікопольської державної нотаріальної контори відомості та копії документів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа Друга Нікопольська державна нотаріальна контора, про забезпечення доказів відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодився АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів до подання позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, банк вказав на докази, витребування яких є необхідним з метою надання інформації щодо спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_1 . Відповідно до листа Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, спадщину прийняв спадкоємець за законом, проте відомості щодо цього спадкоємця нотаріусом не повідомлено. Посилання суду першої інстанції, що заявником не наведено обставин та не зазначено доказів, які б вказували на те, що засіб доказування може бути втрачено або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим не може слугувати підставою для відмови в задоволенні заяви.

Від заінтересованої особи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та про доставку SMS. 08 травня 2023 року від представника банку ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за її відсутності.

Представник Другої Нікопольської державної нотаріальної контори у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та про доставку SMS.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заява та додані до неї письмові матеріали не містять будь-яких відомостей, які б дали суду можливість припустити, що відносно доказів, які просить забезпечити заявник, існують обставини, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із частиною 3 статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частиною 1 статті 117 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом частини 2 статті 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій, відносяться до охоронюваної законом таємниці, яка міститься, зокрема, в документах.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства (стаття 8-1 Закону «Про нотаріат»).

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про нотаріат», виходячи з цього, на нотаріуса покладається обов`язок зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами, і нотаріальна дія (або дія, яка прирівнюється до нотаріальної) не вчинялась.

Нотаріальна таємниця є важливою складовою захисту приватної інформації, тому доступ до неї може бути наданий лише тим суб`єктам, які визначені чинним законодавством та у встановленому порядку.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

За вимогами статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З огляду на вищенаведені норми права банк вважає, що при викладених обставинах він може дізнатись про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину після смерті позичальника шляхом забезпечення доказів до подання позову, а саме, витребування матеріалів спадкової справи судом у приватного нотаріуса.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2016 року ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання №928811 до договору комплексного банківського обслуговування фізичним осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-12).

14 серпня 2020 року АТ «Ощадбанк» складено претензію кредитора до спадкоємців, яку направлено до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с. 14-15).

Тобто з матеріалів справи вбачається, що інформація, яку АТ «Ощадбанк» просить витребувати, має значення для правильного вирішення спору, оскільки без даної інформації неможливо встановити, зокрема коло осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, та яким видано свідоцтва про право на спадщину. Водночас, вказані докази отримати самостійно АТ «Ощадбанк» не може. Оскільки, запитувана інформація становить нотаріальну таємницю та може бути витребувана лише на обґрунтовану письмову вимогу суду.

Проте, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що якщо кредитор спадкоємця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину (частина 3 статті 1281 ЦК України).

Банк вважає, що при вищевикладених обставинах він може дізнатись про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину після смерті позичальника шляхом забезпечення доказів (витребування матеріалів вищезазначеної спадкової справи (фотокопії) судом у вищезазначеної нотаріальної контори у цій справі до подачі ним відповідного позову до суду.

Відповідно до частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

У даному випадку банк бажає реалізувати своє право на захист шляхом подання позову саме до належного відповідача, тобто спадкоємця позичальника, який є чи вважається в силу вимог закону таким, що прийняв спадщину після смерті позичальника.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів до подання позову є помилковим.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста