Справа № 127/2254/23
Провадження № 2/127/239/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бойко В. М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» у м.Києві, в особі філії Акціонерного товариства «Укртелеком» у м.Вінниці про визнання бездіяльності та протиправності дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртелеком» у м.Києві, в особі філії Акціонерного товариства «Укртелеком» у м.Вінниці про визнання бездіяльності та протиправності дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В результаті автоматизованого розподілу справ розгляд зазначеної справи було призначено головуючому судді Венгрин О.О.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укртелеком» було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг №422691 за тарифом «Простий». Однак, періодично з 01.11.2022 року по 20.01.2023 року послуги надаються неналежної якості (телефон не працює). З даного приводу позивач звертався до відповідача та просив провести перерахунок, однак, до цього часу відповідачем не вчинено дій з приводу перерахунку абонплати, через неякісні послуги. На неодноразові телефоні скарги до колл-центру відповідач не реагує. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідачем не надавалися послуги належної якості позивач був змушений звернутися із письмовою заявою про відключення телефоної лінії. Таким чином, позивач просив суд визнати дії АТ «Укртелеком» м. Києва в особі філії Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі філії Акціонерного товариства «Укртелеком» у м.Вінниці бездіяльними та протиправними. Стягнути з відповідача на користь позивача 505,62 грн. матеріальної шкоди та 1 000,00 грн. моральної шкоди. Крім того, 25.01.2023 року, до відкриття провадження по справі ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву по суті позову, без зміни прохальної частини.

Ухвалою суду від 26.01.2023 року заяву заяву судді Вінницького міського суду Вінницької області Венгрин О.О. про самовідвід задоволено.

В результаті повторного автоматизованого розподілу справ розгляд зазначеної справи було призначено головуючому судді Бойко В.М.

Ухвалою суду від 27.01.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

09.02.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, позов вважає необгрунтованим, безпідставним, а обставини, викладені в ньому є такими, що не відповідають дійсності. Зазначила, що правовідносини у сфері надання електронних комунікацій регулюються ЗУ «Про електронні комунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою КМ України. Послуги електрозв`язку надавалися позивачу згідно укладеного із ним договору від 26.07.2001 року №79623. Згідно із встановленими до 01.01.2022 року тарифами плата за телекомунікаційні послуги позивача становила 118,49 грн. З 01.11.2022 року тарифи на телекомунікаційні послуги змінилися, про що позивача було попереджено письмово в рахунку за вересень 2022 року. Внаслідок чого плата за користування телефонним зв`язком починаючи з 01.11.2022 року склала 152,50 грн. Таким чином, відповідачем порушень чинного законодавства та договірних зобов`язань не було, а позивачем невчасно сплачувалися кошти за телекомунікаційні послуги, що призвело до утворення заборгованості. Щодо усних та письмових звернень позивача до АТ «Укртелеком» з питань оплати, які виникли у нього, то останньому неодноразово надавалися роз`яснення з даного приводу та умов його тарифного плану. Крім того, позивачем не обгрунтовано ніяким чином розмір моральної шкоди, відсутні докази причинно-наслідкого зв`язку між його моральними стражданнями та захворюваннями і діями відповідача. За даних обставин, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Типового договору №79623 від 26.07.2001 року між ВАТ «Укртелеком» та ОСОБА_1 уклали даний договір про те, що підприємство зв`язку надає послуги електрозв`язку на умов визначених цим договором (а.с.57-62).

ОСОБА_1 був повідомлений про перелік послуг електрозв`язку, які надаються споживачеві (а.с.63-64).

Відповідно до Тарифного плану «Простий», щомісячна плата за послуги фіксованого телефонного зв`язку станом 01.01.2022 року становить 106,00 грн (а.с.65-67).

Відповідно до Тарифів на додаткові послуги фіксованого телефонного зв`язку для абонентів АТ «Укртелеком» станом на 01.11.2022 року для позивача встановлено додаткові послуги: подання ідентифікації лінії (номера), що викликає 2,0833 грн., обмеженняідентифікації приєднаної лінії 8,3333 грн. (а.с.68-71).

Відповідно до Тарифного плану «Простий» на послуги фіксованого телефонного зв`язку для абонентів АТ «Укртелеком» щомісячна плата складає 116,67 грн (а.с.72-75).

На аркушах справи №15 зворот,18 розміщенні квитанції про сплату за електронні комунікаційні послуги за вереснь-жовтень у сумі 118,49 грн., листопад 152,50 грн., грудень 152,50 грн.

Крім того, на аркушах справи №76-79 розміщенні витяги, відповідно до яких ОСОБА_1 у жовтні 2022 року було сплачено абонплату у розмірі 118,49 грн., листопаді 2022 року 152,50 грн., грудні 2022 року 152,50 грн., січні 2023 року 152,50 грн.

Відповідно до Листа №19360362-вих.-80D471.02 від 27.12.2022 року АТ «Укртелеком» повідомило ОСОБА_1 , що враховуючи форс-мажорні обставини, та те, що на даний час по всій території України застосовуються аварійні та стабілізаційні відключення електроенергії, затвердженні безпосередньо ПрАТ «НЕК «Укренерго». Товариство не має можливості вплинути на час та тривалість відключень електроенергії. В свою чергу, електронне комунікаційне обладнання, задіяне для надання послуг Товариства, не може працювати без електроенергії, а аварійне живлення, забезпечене Товариством, не розраховане на такі тривалі відключення. У випадку відсутності послуг у абонентів впродовж повної доби, за зверненням абонентів здійснюватиметься перерахунок абонплати у всіх інших випадках відсутні підстаи для здійсненнч перерахунку (а.с.81-82).

Також, Листом №19361829-вих.80D481 від 09.01.2023 року АТ «Укртелеком» повідомило ОСОБА_1 про його діючий тарифний план, розміри абонплати у сумі у 2022 році (а.с.84-85).

Аналогічні Листаи були направленні ОСОБА_1 із відповідними роз`ясненнями та обгрунтуванням (а.с.86-90).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Позивачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів невиконання відповідачем зобов`язання належним чином, що унеможливлює застосування таких юридичних наслідків, як відшкодування матеріальної шкоди.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (постанова Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі 703/3912/16-ц).

Як зазначено у пунктах 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Необхідно зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 вказував на спричинення йому моральної шкоди через неналежне виконання умов договору та надання телекомунікаційних послуг, однак, будь-яких доказів на підтвердження даного факту позивачем не надано.

З аналізу всіх в сукупності встановлених обставин справи та наданих доказів, враховучи предмет та підставу заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення моральної шкоди у цій цивільній справі, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем згідно ст. 81 ЦПК України не було доведено свої позовні вимоги.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, то згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1167 ЦК України, п.п. 3, 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Укртелеком» у м.Києві, в особі філії Акціонерного товариства «Укртелеком» у м.Вінниці, , адреса: м.Вінниця, вул.Соборна, буд.8.

Повний текст судового рішення складено 24.05.2023 року.

Суддя: