ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23935/22

Провадження № 22-ц/4820/954/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря : Чебан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товаристваз обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року (суддя Стафанишин С.Л.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» (далі - ТОВ «ФК «РІАЛЬТО») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 29.03.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA», первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір № 2-2, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку, емітовану АТ «АЛЬФА-БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. При цьому, позивач зазначає, що вказаний договір не відноситься до споживчого кредитування. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua (https://monetka.ua) та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким ОСОБА_1 ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу на платіжну картку емітовану АТ «АЛЬФА-БАНК» після проходження ним верифікації шляхом підтвердження на номер телефону, указаний клієнтом при оформленні відповідної позики.

01.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №2-2 від 29.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО».

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання відповідач борг не повертає, що призвело до утворення заборгованості у сумі 15979,17 грн., яка складається із: - 5 000 грн.; - заборгованість за кредитом; -3300 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом, за період з 29.03.2021 року по 28.04.2021 року (включно); -7679,17 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.3.3. Кредитного договору за ставкою 4,0 % за кожен день користування кредитом, за період з 29.04.2021 року по 17.06.2021 року (включно), відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Посилаючись на зазначене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованість за договором № 2-2 від 29.03.2021, яка станом на 04.11.2022 становить 15979,17 грн., та складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 29.03.2021 по 28.04.2021 включно у розмірі 3300 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 29.04.2021 по 17.06.2021 включно відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 7679,17 грн., а також судовий збір у розмірі 2481 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року позов ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» грошові кошти у розмірі 5000 грн., судовий збір у розмірі 776,32 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2816,10 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3435,50 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що текстові файли у форматі PDF у роздрукованому вигляді, надані на підтвердження укладення договору №2-2 від 29.03.2021 року між сторонами, а саме: договір №2-2 від 29.03.2021 року; чек про проведення переказу від 29.03.2021 року; розрахунок заборгованості за Договором №2-2 від 29.03.2021 року; анкета-заява на кредит №809015; хронологія укладення електронного договору №2-2 та процес оформлення та розгляду заяви, належним чином не завірені та ніким не підписані. Також не завірені копії установчих та дозвільних документів щодо провадження своєї діяльності позивача.

Суд відхилив перелічені докази, оскільки вказані документи не містять підпису відповідача як позичальника, дати складання/затвердження. Відсутність цих реквізитів виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в них умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи був відповідач з ними належно ознайомлений і саме на таких умовах погоджувався отримати кредит.

За висновками суду надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація", правонаступником якої є ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання фінансовою компанією додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені. Зокрема, наявний в матеріалах справи кредитний договір, долучений до позову, не містить власноручного підпису ОСОБА_1 або його електронного цифрового підпису

Оцінивши докази по справі з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не доведено факт укладення 29.03.2021 року Договору №2-2 з відповідачем.

Разом з тим, судом враховано факт визнання відповідачем надходження на його банківський рахунок від позивача коштів у розмірі 5000 грн., які він, згідно викладеної у відзиві позиції, вважає безпідставно набутим майном, що підлягає поверненню не в якості кредиту, а в якості безпідставно набутих грошових коштів, тому суд дійшов висновку про стягнення грошових коштів у розмірі 5000 грн. з ОСОБА_1 на користь позивача як безпідставно набутих коштів, в іншій частині у задоволенні позову відмовив.

Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу судом розподілено пропорційно до задоволених вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «РІАЛЬТО», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №2-2 від 29.03.2021 станом на 04.11.2022 на користь позивача у розмірі 15 979,17 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 29.03.2021 по 28.04.2021 включно у розмірі 3300 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 29.04.2021 по 17.06.2021 включно відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 7679,17 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн., та відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3721,50 грн. за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, й на умовах фінансового кредиту, з яким позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Крім того, зразок кредитного договору та Правила викладені для загального доступу в мережі Інтернет.

Апелянт не погоджується з висновками суду про те, що грошові кошти у розмірі 5000 грн., які були перераховані позивачем відповідачу на його платіжну картку, є безпідставно набутим майном. Апелянт зазначає, що вказані кошти були перераховані відповідачу відповідно до укладеного договору №2-2 від 29.03.2021.

Проценти у сумі 7679,17 грн., що передбачені п. 3.3. кредитного договору, нараховані правомірно, та є відповідальністю позичальника за порушення грошового зобов`язання, а проценти у сумі 3300 грн., що передбачені п. 1.2. кредитного договору, є платою за користування кредитними коштами.

Щодо стягнення правничої допомоги з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» зазначає, що вказана сума є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та обсягом роботи адвоката, ціною позову та значенням справи для сторін. Поряд з цим в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу.

Щодо стягнення правничої допомоги з позивача на користь ОСОБА_1 апелянт зазначає, що відповідачем не було долучено до матеріалів справи детального опису виконаних адвокатом робіт на користь ОСОБА_1 та не надано акту виконаних адвокатом робіт. Крім цього, з копії платіжної інструкції №@2PL203785 від 17.02.2023 вбачається призначення платежу «оплата за товари/послуги справа 686/23935/22, ОСОБА_1 », а не оплата згідно укладеного договору про надання правової допомоги від 13.02.2023 та додаткового договору від 13.02.2023 до договору про надання правової допомоги від 13.02.2023. В п. 6 додаткового договору від 13.02.2023 до договору про надання правової допомоги від 13.02.2023 зазначається про те, що сторони повинні укласти Акт приймання-передачі наданих послуг.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача до Хмельницького апеляційного суду не надходило.

В судове засідання представник апелянта ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Прядун Р.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надійшла заява від представника Прядуна Р.В. про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що 29 березня 2021 року ОСОБА_1 через інформаційно-телекомунікаційну систему зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua (https://monetka.ua ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» звернувся до цього товариства з анкетою-заявою на отримання кредиту, де зазначив свої особисті дані, суму кредиту, його строк та реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів.

В той же день між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №2-2, за умовами якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надає на умовах строковості, зворотності, платності кредит в розмірі 5000 грн. строком на 30 днів шляхом їх перерахування на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,2% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом (пункт 1.2 договору).

З боку позичальника договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Пунктом 3.3. договору №2-2 визначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3, позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування Кредитом за процентною ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до ч.2 статі 625 ЦПК України.

Того ж дня ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 емітовану АТ «Альфа-Банк» грошові кошти в розмірі 5000 грн., що підтверджується копією чека (а. с. 17-зворот).

01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено договір про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М, за умовами якого ТОВ «ФК «Фінансова Інновація» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за договором №2-2.

Своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_1 не виконував. За розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитом станом 04.11.2022 року складає 15979,17 гривень, із них: 5 000 грн.; - заборгованість за кредитом; 3300,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом, за період з 29.03.2021 року по 28.04.2021 року (включно); 7679,17 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.3.3. Кредитного договору за ставкою 4,0 % за кожен день користування кредитом, за період з 29.04.2021 року по 17.06.2021 року (включно), відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що договір №2-2 від 29.03.2021 року про надання кредиту, підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є укладеним, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 29 березня 2021 року правочину.

З твердженням представника відповідача про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору, видачу відповідачу кредиту, а також доказів користування відповідачем кредитними коштами колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження укладення електронного кредитного договору від 29.03.2021 року № 2-2 позивач надав анкету-заяву ОСОБА_1 на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, кредитний договір та графік розрахунків до нього.

Для отримання кредиту позичальник має зареєструватися на сайті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua(https://monetka.ua ТОВ ФК «Фінанс Інновація» та мати доступ до особистого кабінету. Для проходження реєстрації позичальник має пройти процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту. Кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 5 000 грн. на карту позичальника, емітовану банком України.

Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (підпункт 5.2.1 Договору), а також підтверджує, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони позикодавця, в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. За п.5.2.3. відповідач надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання електронного підпису в якості аналога власноручного підпису.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», 29 березня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір за анкетою-заявою в електронній формі № 809015 на суму 5 000 грн. зі сплатою процентів в розмірі 2,2% в день, строком на 30 днів.

Цього ж дня вказана сума позики була перерахована відповідачу на його платіжну картку, номер якої він зазначив в анкеті-заяві на видачу кредиту, що підтверджується копією чеку №390864414 від 29.03.2021 року (а. с. 17-зворот).

Відправлення та доставлення одноразового ідентифікатору для підписання кредитного договору від 29 березня 2021 року підтверджується довідкою ТОВ «Девелопмент Інновейшенс» на звернення ТОВ «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» про ідентифікацію, де зазначено одноразовий ідентифікатор, час відправки ідентифікатора позичальнику та номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор. Номер цього телефону збігається з номером телефону, зазначеним в анкеті-заяві на отримання кредиту від 29 березня 2021 року, з анкетними даними ОСОБА_1 .

Відтак, саме відповідач ініціював укладення оспорюваного договору, оформивши заявку на сайті позивача, підписавши договір з використанням електронного підпису, оскільки паспортні дані клієнта, зазначені в анкеті-заяві про надання кредиту, повністю відповідають паспортним даним ОСОБА_1 .

Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та відповідачем не був би укладений, колегія судів, вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19; від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.

Зважаючи на зазначене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт укладення 29.03.2021 року між сторонами договору кредиту №2-2, є помилковим.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Встановлено, що 29 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновавація» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2-2, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5 000 грн. строком на 30 (тридцять), тобто до 28 квітня 2021 року.

Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 29 квітня 2021 року, після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання( п.3.3. договору).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем своїх обов`язків за договором №2-2 від 29.03.2021 року не виконано, у зв`язку з чим з нього підлягають стягненню згідно умов договору заборгованість за кредитом у розмірі 15979,17 гривень, із них: 5 000 грн.; - заборгованість за кредитом; 3300 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом, за період з 29.03.2021 року по 28.04.2021 року (включно); 7679,17 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.3.3. Кредитного договору за ставкою 4,0 % за кожен день користування кредитом, за період з 29.04.2021 року по 17.06.2021 року (включно), відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Твердження у відзиві на позовну заяву представника ОСОБА_1 про те, що позивач не довів, що телефон, на який надіслано одноразовий пароль-ідентифікатор, належить відповідачу, на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують обов`язку відповідача довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх заперечень, що є його процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України.

З урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції суду відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України в частині вирішення позовних вимог підлягає скасуванню, а в частині розподілу судових витрат зміні з ухваленням нового рішення. Позов слід задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» заборгованість за кредитом в розмірі 15979,17 грн. , із них: 5 000 грн.; - заборгованість за кредитом; 3300 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом, за період з 29.03.2021 року по 28.04.2021 року (включно); 7679,17 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем за подачу позову сплачено судовий збір в розмірі 2481 грн., за апеляційну скаргу сплачено судовий збір в розмірі 3721,50 грн. Оскільки позовна заява та апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» задоволені, судовий збір в розмірі 6202,50 грн. (2481+3721,50) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції

ФОП ОСОБА_2 є адвокатом згідно свідоцтва право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018.

02 червня 2022 року між ТзОВ «ФК «РІАЛЬТО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг, згідно з яким адвокат бере на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надавати необхідну правову допомогу клієнту у всіх справах, що пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Розділом 3 договору визначено вартість послуг та порядок їх розрахунків, зокрема вартість складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника становить 8 000 грн., складання та надсилання адвокатського запиту - 1000 грн.

17 червня 2022 року ТзОВ «ФК «РІАЛЬТО» видано довіреність, за якою ТОВ уповноважило адвоката Руденка К.В. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, наданими законом позивачу, в тому числі підписувати та подавати позовні заяви.

09 листопада 2022 року на підставі вказаного договору про надання юридичних послуг та довіреності підписано та подано від імені ТзОВ «ФК «РІАЛЬТО» позовну заяву до Хмельницького міськрайонного суду до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, ОСОБА_2 у відповідності до укладеного договору для ТзОВ «ФК «РІАЛЬТО» здійснено підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 2-2 від 29.03.2021 року та клопотання про витребовування доказів, що подається разом з позовом, а також складено адвокатський запит про витребовування доказів по боржнику ОСОБА_1 . Вартість наданих послуг становить 9 000 грн.

До позовної заяви додано платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів, бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Представником відповідача в суді першої інстанції було заявлено клопотання щодо зменшення витрат на правничу допомогу з підстав їх не співмірності.

Як вбачається із Акту приймання передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг послуги, які надавалися адвокатом складаються з складання з підготовки з позовної заяви та складання адвокатського запиту про витребовування доказів.

При цьому в даному акті зазначено 14 осіб, щодо яких вчинялись такі дії, тобто адвокатом одночасно вчинялись тотожні дії щодо значного кола осіб боржників з аналогічних правовідносин в категорії справ, які не є складними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаними адвокатом роботами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції мають складати 2000 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

02 червня 2022 року між ТзОВ «ФК «РІАЛЬТО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг, згідно з яким адвокат бере на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надавати необхідну правову допомогу клієнту у всіх справах, що пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Розділом 3 договору визначено вартість послуг та порядок їх розрахунків, зокрема вартість складання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції -12000 грн.

Із Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг послуги, які надавалися адвокатом складаються з складання та подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі №686/23935/22.

До апеляційної скарги додане платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотань до суду апеляційної інстанції зі сторони відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав їх неспівмірності не надходило.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що за таких обставин витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню в розмірі 12000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року скасувати та змінити розподіл судових витрат.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» (, місцезнаходження: Бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, 03124) заборгованість за кредитним договором в розмірі 15979,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» (, місцезнаходження: Бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, 03124) судовий збір в розмірі 6202,50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк