печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ковалівській В.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, третя особа: ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про знаття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява з вимогою до відповідача про зняття арешту, обтяження з нерухомого майна, яке на праві власності належить їй, і на яке накладено арешт і оголошено заборону на відчуження у межах виконавчого провадження № 43104208 від 12 травня 2015 року, згідно з постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадного І.С. про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із змісту позовної заяви, арешт на нерухоме майно позивача накладено постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 43104208, яке завершено 17 березня 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно змісту відповіді від 16 червня 2021 року № 6612/22336-33-21/20-1, наданої відповідачем на адвокатський запит представника позивача, і нині є знищеними, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив суд зняти арешт із належного їй майна, посилаючись на статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином. 28.02.2023 представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Судом встановлено, що позивач у виконавчому провадженні № 43104208 була боржником.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції від 28 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43104208 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/658/2013 виданого 29.01.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

12 травня 2015 року в рамках ВП №43104208 державним виконавцем винесено постанову про арешт манна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17 березня 2016 року в рамках ВП №43104208 було повернуто стягувану виконавчий лист №2/205/658/2013 виданий 29.01.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження через відсутність у боржника ОСОБА_1 майна на яке може бути здійснено звернення стягнення.

Після чого виконавчий лист №2/205/658/2013 виданий 29.01.2014 Ленінським районним судом м Дніпропетровська було повторно пред`явлено до виконання та постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозова О.М. від 06 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження №52085886 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/658/2013 виданого 29.01.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 13 червня 2018 року в рамках ВП №52085886 було повернуто стягувачу виконавчий лист № 2/205/655/2013 виданий 29.01.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» через відсутність у боржника ОСОБА_1 майна на яке може бути здійснено звернення стягнення. При цьому в постанові державного виконавця зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання до 13 червня 2021 року.

Згідно інформаційної довідки 209068803 сформованої 15.05.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Василевською І.О. встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація щодо обтяження всього нерухомого майна ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9663370, зареєстрованого 14.05.2015 року державним реєстратором УДР ГТУЮ в м. Києві Корчинською Л.В. на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 травня 2015 року в рамках ВП 43104208.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Заявлені позивачем вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, районний суд мав би відмовити у відкритті провадження у справі, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю.

Такого правового висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 листопада 2020 року у справі № 520/7100/19.

ОСОБА_1 пред`явила позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду у порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Також суд не бере до уваги аргументи позивача що підставою позову є наявність арешту, накладеного на невизначене майно, що перешкоджає останній в оформленні права власності на придбану ОСОБА_2 квартиру для проживання ОСОБА_1 та їх спільних дітей, позов спрямований на захист її цивільних прав, пов`язаних з оформленням нерухомого майна, оскільки наявність обтяжень на нерухоме майно, у зв`язку з арештом, накладеним постановою державного виконавця на все нерухоме майно в рамках ВП № 43104208, не позбавляє права ОСОБА_1 отримати у власність інше нерухоме майно на підстав договору купівлі-продажу, договору дарування чи будь-якого іншого правочину передбаченого чинним законодавством. Більше того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до виконавчого листа № 2/205/658/2013 виданого 29.01.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_2 є боржником, а відтак у суду є підстави вважати, що на нерухоме майно останнього теж накладено арешт в рамках відповідного виконавчого провадження, що і є перепоною в оформленні права власності у встановленому законом порядку, однак вимоги ОСОБА_1 зводяться виключно до зняття арешту з майна останньої.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-19, 186, 352, 447 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, третя особа: ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про знаття арешту з майна- закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя Остапчук Т.В.