КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 366/2068/22

номер провадження №22-ц/824/9699/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Іжаковського Олега Валерійовича

на рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року /суддя Ткаченко Ю.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2244 вчинений 22 лютого 2021 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму кредитної заборгованості в розмірі 9993 грн. 08 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні вісім копійок); стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2244 вчинений 22 лютого 2021 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» суму кредитної заборгованості в розмірі 9993,08 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні вісім копійок). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 сплачений нею за подання позову судовий збір у розмірі 992, 40 грн., відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн./а.с. 68-73/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Зокрема не враховано, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, а тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. За таких обставин, відповідне право стягувача повинно існувати на момент звернення, і так само, на момент звернення повинна існувати та бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вказував, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису - існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості і ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Щодо витрат на правову допомогу, вказував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не є співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказував, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтверджені жодними доказами та є неспівмірними зі складністю справи, навівши витрати в аналогічних спорах.

Позивач про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у позовних вимогах, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 22 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем був вчинений напис № 2244 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 9993 грн. 08 коп. за період з 27.12.2019 року по 16.02.2021 року згідно Кредитного договору № АG6220837 від 22.07.2019 року, укладеного між боржником та ТОВ «ФК «Дінеро», право вимоги за яким відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 22-08/19 та Додаткової угоди № 7 від 27.12.2019 року зі змінами та доповненнями /а.с. 14/.

Постановами приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича від 25.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64956043, та накладено арешт на грошові кошти позивача, а постановою від 15.04.2021 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача /а.с. 8, 9, 10, 11, 12/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» про те, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України№1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості.

Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні.

Із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 14 серпня 2019 року по справі №569/8884/17, вбачається, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 2.3 вищезазначеного Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судом встановлено, що жодних вимог позивач не отримувала. Лише після отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачу стало відомо про існування виконавчого напису, про звернення стягнення кредитної заборгованості в сумі 9 993 грн. 08 коп.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою вищого адміністративного суду від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №910/10374/17 від 21.09.2021 визначено, що, оскільки, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису.

Також судом першої інстанції стягнуто витрати на професійну правничу допомогу підлягають повному задоволенню, а саме в розмірі 10 000 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

Судове рішення суддею Ткаченко Ю.В. не підписано. / а.с. 73/

Досліджуючи обставини справи, апеляційний суд вказує на те, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, звертаючись з позовом, позивач не надає кредитного договору №AG220837 від 22.07.2019 р., відсутній він і у матеріалах справи. Отже, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що договір нотаріально не посвідчений, не досліджуючи самого договору.

Крім того, у спорі щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення такого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, що за виконавчим написом стягнуто за період з 27.12.2019 р. по 16.02.2021 р. - заборгованість за кредитом - 3 200 грн, за відсотками та комісіями - 5793,08 грн, а всього 8993,08 грн. та 1000 гривень за вчинення виконавчого напису.

Звертаючись з позовом, позивач не надає жодних доказів того, що заборгованість є спірною, з якими саме сумами позивач не погоджується та на підставі яких доказів, розрахунку не надає. Зазначення того, що заборгованість є спірною, оскільки позивач не погоджується з її розміром, без деталізації сум та доказів, на підставі яких можна було б стверджувати про спірність суми не надає.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не дослідив кредитного договору, не навів підстав спірності суми з розрахунками, у звязку з чим дійшов передчасного висновку щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням встановлених обставин справи, апеляційний суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим рішення також скасовується в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, стягненню з позивача підлягає 1488, 60 грн на користь апелянта.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Іжаковського Олега Валерійовича на рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року - задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року - скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» /, місце знаходження: 04053, м. Київ вул. Кудрявський Узвіз,5 Б/ 1488, 60 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: