РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в травні 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, які згідно з рішенням Бубнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 24 грудня 1996 року № 7/2 були безкоштовно передані у приватну власність і користування ОСОБА_4 . Після смерті батька позивач в установлений законом шестимісячний термін звернувся до нотаріуса із завою про прийняття спадщини після смерті батька. Окрім нього, спадкоємцем першої черги за законом був ще рідний син покійного ОСОБА_5 , який також в установлений законом шестимісячний термін звернувся до нотаріуса із завою про прийняття спадщини після смерті батька. Після смерті батька вони з братом оформили спадкові права на житловий будинок, а саме по частки кожен.

Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його рідний брат ОСОБА_5 помер, не залишивши заповіту на належну йому частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги за законом є його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вони у шестимісячний строк з дня смерті батька звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини, яка відкрилася після смерті батька.

Вказує, що він як спадкоємець другої черги за законом звернувся у шестимісячний термін з дня смерті брата до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його рідного брата. Ще за життя його покійний брат ОСОБА_5 за їхньою спільною домовленістю розпочав підготовку та оформлення необхідних документів щодо набуття у власність земельних ділянок площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, які у свій час були передані його батькові ОСОБА_4 , однак не завершив цей процес у зв`язку зі смертю.

Позивач вказує, що в даний час у нього виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті батька та брата, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та через те, що покійні не встигли за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на вказане майно він не може реалізувати своє право на спадщину.

Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після смерті брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, які згідно з рішенням Бубнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 24 грудня 1996 року № 7/2 були безкоштовно передані у приватну власність і користування ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 05.05.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі у підготовче засідання також не з`явилися, однак подали суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності. Позов визнають та не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - батько позивача. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №24, та копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства.

Вказані земельні ділянки були безкоштовно передані у власність та користування ОСОБА_4 на підставі рішення Бубнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 24 грудня 1996 року № 7/2 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», однак він за життя не встиг оформити право власності на них.

30.03.2021 року державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Билень Н.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна покійного ОСОБА_4 є його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , кожен по частки спадщини, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_5 розпочав підготовку документів щодо набуття у власність земельних ділянок, які належали покійному батькові. Дана обставина підтверджується копією його заяви на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 02.03.2021 року, копією Витягу з рішення Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 31.03.2021 року № 6/36 щодо надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, планом - схемою розташування земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 рідний брат позивача ОСОБА_5 помер. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

За життя ОСОБА_5 не завершив приватизацію вказаних земельних ділянок та не зареєстрував право власності на них.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Згідно ст. 1262 УК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно нотаріальної справи позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті свого брата ОСОБА_5 . Даний факт стверджується довідкою № 130/01-16 від 04.04.2023 року, виданою приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаницею А.І. Згідно даної довідки спадкоємці першої черги від прийняття спадщини відмовилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідачів, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом, оскільки він прийняв спадщину після смерті своїх батька та рідного брата, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, які згідно з рішенням Бубнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 24 грудня 1996 року № 7/2 були безкоштовно передані у приватну власність і користування ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_6 , ІПН НОМЕР_7 , зареєстрована : АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_8 , ІПН НОМЕР_9 , зареєстрований : АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2023 року.

Головуючий: А.М. Лутай