ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/21/23 Провадження 2/636/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого судді Золотоверхої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Чугуєва в особі Чугуївської міської ради Харківської області, третя особа: Харківська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ «А» з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , укладений між ним та ОСОБА_2 через брокерів брокерської контори № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підписаний та зареєстрований на Харківській товарній біржі 14 квітня 1999 року за № Н6-112.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 квітня 1999 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку літ. «А» з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений на Харківській товарній біржі, р.№ Н6-112. Після набуття права власності на будинок позивач зареєстрував його у КП «Чугуївське МБТІ», однак позбавлений можливості розпоряджатися належним йому будинком шляхом укладення будь-якого цивільно-правового договору, оскільки правовстановлюючий документ на будинок не відповідає вимогам ст. 657 ЦК України, так як укладений на біржі нерухомості договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Тобто, всі істотні умови договору, зареєстрованого на товарній біржі, сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений і протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володів та користувався придбаним житловим будинком, однак на підставі укладеного договору позивач позбавлений можливості проводити відчуження житла та укладати будь-які правочини, у зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Чугуївської міської ради та ухвалення рішення згідно вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14.04.1999 ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 житловий будинок літ. «А» з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомості № Н6-112, зареєстрований Харківською товарною біржою (копія - а.с.8). Положенням п. 10 даного Договору передбачено, що подальшого його нотаріального посвідчення не потрібно. Згідно п. 11 цього договору, він підлягав реєстрації в органах технічної інвентаризації.

Покупець 20.04.1999 зареєстрував цей договір в органах технічної інвентаризації - КП «Чугуївське МБТІ», про що проставлена відмітка на зворотній сторінці договору.

З копії повідомлення КП «Чугуївське МБТІ» № 2829 від 09.11.2021 вбачається, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро право власності станом на 31.12.2012 на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.12).

Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а тому вважали, що договір купівлі-продажу будинку укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Але цей Закон вступив в протиріччя з діючою на час укладення договору купівлі-продажу нормою цивільного законодавства - ч. 1 ст. 227 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), яка вимагала нотаріальної форми посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку, під страхом їх недійсності (стаття 47 ЦК України в редакції 1963 року).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Оскільки спірний договір купівлі-продажу житлового будинку укладався сторонами 17.12.1997, тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналогічне положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частина 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) і ч. 2 ст. 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.

Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями підписаний сторонами правочину - продавцем ОСОБА_2 і покупцем ОСОБА_1 , зареєстрований на Харківській товарній біржі, реєстраційний № Н6-112, підписаний Президентом біржі та посвідчений гербовою печаткою. Договір купівлі-продажу зареєстрований у КП «Чугуївське МБТІ» 20.04.1999, за р. № 1337.

Сторони договору при його укладенні на біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам. Так, по взаємній домовленості сторін (п. 4 Договору) товар продано за 7094,00 грн, які покупцем було сплачено. При цьому продавець будинку засвідчив своїм підписом, що відчужувана ним нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під арештом не знаходиться (п. 2 Договору).

Відповідно до п. 1.4 цього Договору, правовстановлюючими документами на житловий будинок у продавця було свідоцтво про право власності за заповітом, посвідчене Чугуївською ДНК 17.03.1999 за р. № 444, зареєстроване в бюро технічної інвентаризації м. Чугуєва 19.03.1999, реєстровий № 11-1337.

Отже, вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.

Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

Як було зазначено вище, в укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

На теперішній час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки продавець помер.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений на біржі, відповідав волі сторін, умови договору ними виконані в повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, а враховуючи те, що на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 5, 328 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Чугуєва в особі Чугуївської міської ради Харківської області, третя особа: Харківська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ «А» з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , який діяв через брокера брокерської контори № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , який діяв через брокера брокерської контори № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , підписаний та зареєстрований на Харківській товарній біржі 14 квітня 1999 року за № Н6-112.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Територіальна громада міста Чугуєва в особі Чугуївської міської ради Харківської області, адреса місцезнаходження: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, буд. 35а, .

Третя особа: Харківська товарна біржа, адреса місцезнаходження: м. Харків, пр-т Науки, буд. 5, .

Повний текст рішення суду складений 16.05.2023.

Суддя О.О. Золотоверха