465/6150/17
2/465/96/23
У Х В А Л А

судового засідання

09.06.2023 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 про виклик свідків по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог П`ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог п`ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про виклик свідків, в якому він просив суд викликати та допитати в судовому засіданні свідків, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати клопотання.

Згідно з вимогами ст. 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

В силу положень ст.ст.12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ч.1 ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст. 90 ЦПК України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Згідно з вимогами ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються зокрема обставини, які може підтвердити свідок.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом».

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання заповіту недійсним та посилається на те, що ОСОБА_7 заповідач, на час підписання заповіту, мала вади зі здоров`я, та заповіт було складено останньою під психологічним тиском. Показання свідків в даному випадку не можуть бути однозначним доказом стану ОСОБА_7 під час складання заповіту, оскільки вони несуть суто суб`єктивний характер для кожного свідка - особи окремо.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, в тому числі і щодо заявлення клопотань про допит свідків для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що стороною позивача не доведено, що зазначені в клопотанні свідки володіють відомостями з приводу обставин, які є предметом дослідження в суді по зазначеній справі, не зазначено обставини, котрі вони можуть підтвердити, тому заява представника відповідача про виклик вказаних свідків не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 43, 69, 76-77, 81,89, 90, 91, 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 про виклик свідків - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мартьянова С.М.