Дата документу 12.06.2023
Справа № 501/2238/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та визнання недійсним договору.

З метою забезпечення вказаного позову, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просить заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно: одноповерховий котедж № 5 з мансардним поверхом (номер реєстраційної справи: 100), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач вказує, що фактом не здійснення державної реєстрації за нею права власності на частку належного їй майна та продажем належної їй частки відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором про спільну діяльність, через що необхідним є вжиття заходів забезпечення позову.

На думку позивача, наведені дії відповідачки свідчать про те, що виконувати свої зобов`язання за договором спільної діяльності вона наміру не має, чим порушує права та законні інтереси позивача, що може привести до втрати переданих останньою грошових коштів за вказаним договором і взагалі унеможливити отримання належного позивачці майна, а невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним договору та визнання права власності.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З доданих до заяви матеріалів вбачається, що 06.12.2005 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір про спільну діяльність, предметом якого є будівництво одноповерхового котеджу за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Пунктом 1.2 вказаного правочину зазначається, що метою цього Договору є: будівництво одноповерхового котеджу за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Також пунктом 7.2 договору вказано, що результатами спільної діяльності Учасник-1 ( ОСОБА_2 ) в п`ятнадцятирічний термін з моменту видачі свідоцтва про право власності на одноповерховий котедж зобов`язаний здійснити заходи щодо проведення відповідних реєстраційних дії з приводу державної реєстрації за Учасником-2 ( ОСОБА_3 - позивачкою) права власності на 1/2 частку одноповерхового котеджу за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Враховуючи той факт, що свідоцтво про право власності на одноповерховий котедж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 видано Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області 08.06.2007 за №33012, то відповідачка своє зобов`язання щодо реєстрації за позивачкою права власності на 1/2 частку вказаного нерухомого об`єкту повинна була здійснити до 08.06.2022, а отже, станом на дату складення даної позовної заяви відповідачка не виконала умови вказаного договору.

Більш того, своїм листом від 02.06.2023 року відповідачка сповістила позивачку про те, що пункт 7.2 зазначеного вище договору вона не виконала, оскільки була фізично завантажена.

Також в листі відповідачки позивачку було сповіщено про те, що вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу серії НСК 868454 нею (відповідачкою) було відчужено.

Таким чином відповідачка не виконала вимоги п.7.2 договору та незаконно здійснила продаж належної позивачці 1/2 частки одноповерхового котеджу № 5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, фактом не здійснення державної реєстрації відповідачкою за позивачкою права власності на частку належного останній майна та продажем належної їй (позивачці) частки нерухомого майна відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором про спільну діяльність, через що необхідним є вжиття заходів забезпечення позову.

Зазначене свідчить про те, що в наслідок продажу відповідачкою належної позивачці частки нерухомого майна, фактом не здійснення державної реєстрації відповідачкою за позивачкою права власності на частку належного останній майна та продажем належної їй (позивачці) частки нерухомого майна відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором про спільну діяльність, а невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним договору та визнання права власності.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище роз`яснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що тимчасове обмеження права експлуатувати, користуватись, проживати та реєструвати місця проживання осіб щодо вказаного нерухомого майна, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересам відповідачки чи інших осіб.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет розгляду справи, суд вважає вимоги ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами, вбачає ймовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви.

Керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно: одноповерховий котедж № 5 з мансардним поверхом (номер реєстраційної справи: 100), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалу надіслати до відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління Державної реєстрації прав та правового забезпечення Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області - для виконання, та сторонам по справі - для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя