г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2490/20
Номер провадження 2/213/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Попова В.В.

секретар судового засідання - Бебейкіна Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, цивільну справу №213/2490/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, зобов`язання демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу, визнання незаконним встановлений режим нарахування об`ємів спожитого природного газу, зобов`язання поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачі 26.06.2020 року звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою та просять суд визнати незаконними дії Відповідача 1 щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати Відповідача 1 демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу на вказаному будинку; визнати незаконним встановлений Відповідачем 2 режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку природного газу для побутових споживачів; зобов`язати Відповідача 2 поновити побутовим споживачам з 01.08.2017 року режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що між побутовими споживачами природного газу, що проживають в будинку АДРЕСА_1 та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» був укладений договір на постачання природного газу, шляхом приєднання до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30.09.2015. Позивачі сумлінно виконували умови Договору постачання природного газу та оплачували за спожитий газ. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в односторонньому порядку перестало виконувати свої зобов`язання, визначені п.6.2 Договору, в частині забезпечення споживачів безперервним постачанням природного газу в порядку та на умовах, передбачених договором. Так, 31.07.2017 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» встановило споживачам на будинок АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу та з 01.08.2017 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показів вказаного вузла обліку газу. Вважають такі дії відповідачів незаконними, оскільки згідно із Законом «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору побутовим споживачам природного газу, які не забезпечені приладами обліку газу, для визначення фактичного об`єму споживання природного газу по квартирах повинно бути встановлені квартирні лічильники газу, а в разі відмови припинення газопостачання.

Позивачі у справі не забезпечені індивідуальними лічильниками газу, тому вважають, що фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Також в позові зазначили, що акт розмежування балансового належності та експлуатаційної відповідальності відносно будинку АДРЕСА_1 не складався, точка обліку була не визначена, а тому працівники АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку.

До того ж, вони кожен окремо, є власниками квартир у вказаному будинку, тобто будинок не має єдиного власника, у зв`язку з чим до цього будинку не можливо застосувати положення п.1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРС, оскільки співвласниками цього будинку є фізичні особи споживачі (населення), то в їх квартирах відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та відповідно глави 4 розділу IX Кодексу ГРС мають бути встановлені квартирні лічильники газу.

Короткий зміст заперечень відповідачів:

Відповідач 1 - АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (надалі - АТ «Дніпропетровськгаз») проти позовних вимог заперечував, в їх задоволенні просив відмовити в повному обсязі, оскільки вважає їх незаконними, безпідставними і необґрунтованими. Відповідач зазначає, що згідно роз`яснень НКРЕКП від 09.12.2016 під визначення поняття лічильника газу, передбаченого Кодексом ГРМ, підпадає будь-який засіб вимірювальної техніки, незалежно від місця його встановлення (в квартирі, перед житловим будинком тощо). Інвестиційною програмою АТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, яка включена до Плану розвитку газорозподільної системи АТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 2025 роки, передбачено встановлення загальнобудинкових лічильників газу та індивідуальних лічильників газу споживачам, у яких не передбачено встановлення загальнобудинкового ВОГ. Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , включено до переліку будинків, в яких заплановано встановлення загальнобудинкового ВОГ. На виконання вказаної Програми, ПАТ «Дніпропетровськгаз» було розроблено технічні умови на проектування загальнобудинкового вузла обліку газу за цією адресою та за власний кошт в будинку встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу G-25, заводський номер № 00849, прийнято його в експлуатацію, і з цього моменту облік спожитого природного газу вважається комерційним, а обсяги його споживання по кожній квартирі визначаються у порядку до Постанови КМУ № 620 від 16.05.2002 «Про затвердження тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу».

Відповідач просить суд врахувати, що відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції, із змінами, які почали діяти з 19.01.2018, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. У разі невстановлення населенню лічильників у вказаний строк з вини суб`єктів господарювання, припинення розподілу газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників здійснюється за нормами споживання, встановлених КМУ.

Заперечує період нарахування позивачам об`ємів використаного природного газу згідно показів вузла обліку газу з 01.08.2017 року, оскільки здійснюється він з 01.11.2018 року.

Зазначив, що рішення про встановлення на будинку позивачів загальнобудинкового вузла обліку природного газу прийнято на державному рівні, тому не підлягає перегляду, відміні органами місцевого самоврядування або газорозподільними підприємствами. З вимогою про встановлення індивідуальних лічильників жоден з позивачів до АТ «Дніпропетровськгаз» не звертався.

Оскільки Відповідачем-1 виконано обов`язок по встановленню лічильника на будинку позивачів в строк до 01.01.2021, то плата за користування газом нараховується відповідно до знятих показників загальнобудинкового лічильника, що є цілком законним, а тому відсутні підстави і для задоволення позовних вимог до Відповідача-2 про зобов`язання поновлення побутовим споживача режиму нарахування природного газу відповідно до норм споживання у разі відсутності газових лічильників.

Відповідач 2 - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у своєму відзиві зазначив, що він не є належним відповідачем у вказаній справі, оскільки йому видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території Дніпропетровської області, тобто його господарська діяльність полягає у реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Розподіл природного газу здійснює оператор газорозподільної мережі (далі оператор ГРМ), тобто Відповідач-1, до повноважень якого серед іншого відноситься забезпечення належного рівня комерційного обліку природного газу, здійснення перерахунку об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача. Оскільки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не має повноважень щодо нарахування природного газу споживачам, то і не може поновити режим нарахування газу відповідно до норм споживання за відсутності газових лічильників, тобто є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

01.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження.

22.09.2020 року за клопотанням позивачів судом витребувано докази по справі.

24.11.2020 року закрито підготовче провадження, справу до судового розгляду по суті.

25.02.2021 року провадження у справі було зупинено до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 212/5836/17.

06.10.2021 року у зв`язку із закінченням повноважень судді Алексєєва О.В. справа передана в провадження судді Попова В.В. та прийнята ним до свого провадження.

13.03.2023 року провадження у справі поновлено, призначено до судового розгляду.

03.04.2023 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи к режимі ВКЗ.

12.06.2023 усною ухвалою на підставі клопотання Відповідача-1 закрито провадженні у справі в частині зобов`язання відповідачів демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу, у зв`язку з його демонтуванням і наданням відповідних доказів, та доказів встановлення позивачам індивідуальних газових лічильників.

Тому судом розглядаються вимоги до Відповідача-1 про визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, та до Відповідача-2 - про визнання незаконним встановленого режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу, і про зобов`язання поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Заяви, клопотання.

11.08.2020 надійшов відзив на позов від АТ «Дніпропетровськгаз».

13.08.2020 надійшов відзив на позов від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

30.09.2020 АТ «Дніпропетровськгаз» надіслав клопотання про застосування строків позовної давності.

13.10.2020 від АТ «Дніпропетровськгаз» надійшли документи на виконання ухвали суду.

25.02.2021 АТ «Дніпропетровськгаз» надало клопотання про зупинення провадження по справі.

03.03.2023 від позивача ОСОБА_20 надійшла заява про поновлення провадження у справі.

31.03.2023 від представника відповідача АТ «Дніпропетровськгаз» надійшло клопотання про розгляд справи к режимі відеоконференції.

06.06.2023 від представника відповідача АТ «Дніпропетровськгаз» надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу у зв`язку з його демонтуванням, про що надано відповідні докази.

У судовому засіданні.

Належним чином повідомлені позивачі в судове засідання не з`явилися, 24.03.2023 від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі і про підтримання позовних вимог.

Від відповідачів будь-яких заяв/клопотань щодо відкладення судового розгляду не надходило.

За таких обставин суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже відповідачами своєчасно були реалізовані права на подачу відзивів на позов та відповідних процесуальних документів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним, позивачі є співвласниками вказаного будинку, і є споживачами послуг природного газу, які надаються АТ «Дніпропетровськгаз» за цією адресою.

Розподіл природного газу побутовим споживачам позивачам у справі здійснювався на підставі та відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015.

Згідно з п.2.1.Типового договору, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки, затвердженому постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 391, передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників встановлення загальнобудинкових лічильників газу та індивідуальних лічильників газу споживачам, у яких не передбачено встановлення загальнобудинкових ВОГ.

Будинок за цією адресою включено до переліку будинків, в яких заплановано встановлення ВОГ. Як зазначають позивачі, і ця обставина не заперечується відповідачами, на вказаний будинок було встановлено загальнобудинковий лічильник.

Як видно із наданої Відповідачем-1 довідки, облік спожитого газу за показниками загальнобудинкового ВОГ здійснюється Позивачам з 01.11.2018 року.

Згідно з наданою Відповідачем-1 копією Акту розпломбування комерційного вузла обліку газу від 01.09.2020 року, загальнобудинковий ВОГ було розпломбовано та знято. Як видно із вказаного акту, датою його опломбування є 02.02.2018 року, тому суд погоджується з твердженнями Відповідача-1, що період нарахування позивачам об`ємів використаного природного газу за показниками загальнобудинкового ВОГ, здійснюється з 01.11.2018 року, а не з 01.08.2017 року, як вказують позивачі у своєму позові.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, що пов`язані із захистом прав споживачів, зокрема, які регулюють порядок користування природним газом мешканцями багатоквартирного будинку.

Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідноз п.2.1. Типового договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Частиною першою статті 2 вищезазначеного Закону (зі змінами, внесеними Законом України № 2260-VIII від 21.12.2017, який набрав чинності з 19.01.2018) визначено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року.

Згідно з положеннями частини другої цієї статті, з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу.

Частиною першою статті 6 вищезазначеної редакції Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

У разі не встановлення населенню у строки, зазначеному у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 гл.4 р.ІХ Кодексу Газорозподільних систем (ГРМ), визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів, які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання. Відповідно до п.10 гл.2 р.Х Кодексу ГРМ, установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно з п.п.5 п.1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

В Кодексі (ГРМ) зазначено, що оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ, АТ «Дніпропетровськгаз» є оператором ГРМ.

Відповідно до п.5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Згідно з положеннями п. 4 гл.1 р.І Кодексу ГРС, межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж.

Відповідно до положень п.1 гл.5 розділу ІІІ Кодексу, межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (Постанова НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015).

Відповідно до п.3.2 Типового договору приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача.

Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 46 передбачено, що: ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи; встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку; власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Згідно з п.5.4 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (в редакції, чинній на момент виникнення спору) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку.

У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (ч.2 ст.382 ЦК України); ч.1 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ч.1 ст.10 цього Закону, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом пунктів 1, 2 ч.1 ст.21 вказаного Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 ч.1 вказаної статті Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Судова практика, яку використовує суд для спірних правовідносин.

При вирішенні спору суд також керується правовими висновками Верховного Суду.

Так в Постанові від 21.02.2018 по справі № 908/1312/17, Верховний Суд зазначив, що із змісту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідним суб`єктом господарювання газорозподільними організаціями за власний рахунок лічильників газу для такої категорії споживачів природного газу як населення, саме у вигляді таких приладів обліку природного газу, що дозволяють визначення обсягів споживання кожним окремими позивачем, та що стаття 6 цього Закону визначає обов`язок газорозподільної організації встановити за власний рахунок саме квартирні прилади обліку в багатоквартирному будинку.

Вищевикладений висновок суду узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду у справі № 214/2435/17 від 07.11.2018, у справі № 212/5836/17 від 26.10.2021, та Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 210/5132/19 від 08.07.2020.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини, в контексті вказаних норм права, суд приходить до наступного висновку.

Щодо позовних вимог, заявлених до АТ «Дніпропетровськгаз» про визнання незаконними його дій щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на будинку АДРЕСА_1 .

Багатоквартирний будинку за вищевказаною адрсою не має власника (балансоутримувача), що володіє даним будинком одноособово, оскільки даний будинок як цілісність є спільною частковою власністю власників квартир та приміщень цього будинку, тобто управління здійснюється співвласниками відповідно до положень чинного законодавства. За відсутності одноособового балансоутримувача (власника) цього будинку неможливо застосувати положення пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРС, адже співвласникам даного багатоквартирного будинку, які є побутовими споживачами (населенням), по їх об`єктах встановлюються квартирні лічильники газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та глави 4 розділу IX Кодексу ГРС.

Тобто, суд приходить до висновку, що вимоги законодавства по облаштуванню та експлуатації будинкового вузла обліку не поширюються на населення, що також підтверджується відсутністю в Тимчасовому положенні такого суб`єкта, як побутові споживачі (населення).

Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Оскільки фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача, тобто на межі кожної окремої квартири, а не на межі будинку, для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по їх квартирам, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни квартир позивачів, АТ «ОГРМ «Дніпропетровськгаз» (Оператор ГРМ) повинно встановити індивідуальні лічильники газу, а в разі відмови від встановлення квартирних лічильників газу припинити газопостачання.

Відповідачем-1 не надано суду доказів того, що при встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу ним було отримано згоду всіх власників квартир будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно будинку АДРЕСА_1 не складався, тобто точка обліку була не визначена. За таких обставин суд вважає, що відповідач не мав права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку, його встановлення в односторонньому порядку відбулось з порушенням законодавства.

До того ж, суд вважає, що встановлення відповідачем загальнобудинкового лічильнику на буд. АДРЕСА_1 поставило у нерівне становище побутових споживачів цього будинку перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутових споживачів (квартирах), а за будинком в цілому, чим порушуються умови Типового договору та Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд не погоджується з запереченнями Відповідача-1 щодо правомірності його дій, як оператора ГРМ, зокрема по виконанню Інвестиційної програми АТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, якою було визначено обсяг фінансування саме на встановлення загальнобудинкового приладу обліку у будинку позивачів, оскільки Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» має вищу юридичну силу, а отже позивачі мають право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок відповідача у строк, передбачений цим законом. Тому ці заперечення суд відхиляє.

За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій Відповідача-1 по встановленню загальнобудинкового приладу обліку газу на будинку, де мешкають позивачі.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог, заявлених до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», про визнання незаконними встановленого режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу позивачам за показниками загальнобудинкового лічильника, суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, оператором ГРМ, який здійснює розподіл природного газу в розумінні п.4 гл.1 р.1 Кодексу ГРМ, є АТ «Дніпропетровськгаз», і саме до його повноважень відноситься забезпечення належного рівня комерційного обліку природного газу, здійснення перерахунку об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача.

Однак, позивачі не заявляли до цього відповідача вимог щодо незаконності встановлення режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу та зобов`язання поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників.

ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не є постачальником природного газу на території Дніпропетровської області, і його господарська діяльність полягає у реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів, тобто реалізовує об`єми лише опосередковано, тобто через АТ «Дніпропетровськгаз».

Оскільки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не має повноважень щодо нарахування природного газу споживачам, то, відповідно і не може поновити режим нарахування газу згідно з нормами споживання за відсутності газових лічильників.

Відповідний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 210/5132/19, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має застосовуватись судами до спірних правовідносин.

Як зазначено в п.40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача).

Позивачами клопотання про заміну неналежного відповідача не заявлялось, а тому, оскільки згідно з положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними встановленого режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу за показниками загальнобудинкового лічильника та зобов`язання поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, заявлені не до належного відповідача, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Оскільки вимоги про зобов`язання поновити позивачам режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, напряму пов`язані із попередньою вимогою, у задоволенні якої судом відмовляється, то підстави для задоволенню цієї вимоги також відсутні.

Отже, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, і на підставі доказів, поданих учасниками справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивачів, які звільнені від сплати судового збору, він підлягає стягненню з Відповідача-1 на користь держави у розмірі, визначеному на момент подання до суду - 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу в будинку АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про визнання незаконним встановленого режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку природного газу для побутових споживачів природного газу та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» поновити для побутових споживачів природного газу режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» судовий збір в дохід держави у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі:

ОСОБА_1 , адреса - АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , адреса - АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , адреса - АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_4 , адреса - АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_5 , адреса - АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_6 , адреса - АДРЕСА_7 ;

ОСОБА_7 , адреса - АДРЕСА_8 ;

ОСОБА_8 , адреса - АДРЕСА_9 ;

ОСОБА_9 , адреса - АДРЕСА_10 ;

ОСОБА_10 , адреса - АДРЕСА_11 ;

ОСОБА_11 , адреса - АДРЕСА_12 ;

ОСОБА_12 , адреса - АДРЕСА_13 ;

ОСОБА_13 , адреса - АДРЕСА_14 ;

ОСОБА_14 , адреса - АДРЕСА_15 ;

ОСОБА_15 , адреса - АДРЕСА_16 ;

ОСОБА_16 , адреса - АДРЕСА_17 ;

ОСОБА_17 , адреса - АДРЕСА_18 ;

ОСОБА_18 , адреса - АДРЕСА_19 ;

ОСОБА_19 , адреса - АДРЕСА_20 ;

ОСОБА_20 , адреса - АДРЕСА_21 .

Відповідач-1 - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», , місце знаходження: 49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2;

Відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», , місце знаходження: 49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 12.06.2023 року.

Повне рішення складено 22.06.2023 року.

Суддя В.В. Попов