Номер провадження: 22-ц/813/920/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просили стягнути з останнього суму заборгованості по кредитному договору № 3 від 02 червня 2008 року у розмірі 86611,01 грн., а також суму судового збору у розмірі 866,11 грн., посилаючись на наступне.

Між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 18.05.2012 року було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю (Договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. 02 червня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3, згідно якого останній отримав грошові кошти у сумі 74100,00 гривень. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання щодо здійснення своєчасного погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, станом на 10 вересня 2013 року прострочена заборгованість перед ТОВ «Кредитні ініціативи» становить 86 611,01 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 55 889,61 гривень; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 14 364,51 гривень; заборгованість за комісією - 5 068,44 гривень; штраф - 11 288,45 гривень. Оскільки добровільно виконати зобов`язання відповідач відмовляється, банк звернувся до суду з дійсним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ріщенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2021 року позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором № 3 від 02 червня 2008 року у розмірі 81 542, 57 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 55 889,61 гривень;

- заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 14 364,51 гривень;

- штраф - 11 288,45 гривень.

Стягнено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи судовий збір у розмірі 815,44 грн. (вісімсот п`ятнадцять гривень 44 копійок). В інший частині позову відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, який наданий банком до позовної заяви, не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості, не може бути доказом безспірності грошових вимог позивача до відповідача;

2)судом першої інстанції не застосовано позовну давність.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 13 червня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 02 червня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитодавцю кредит у сумі 74 100 грн., строк погашення 10.06.2015 року.

Згідно п.1.2 договору, кредит надається позичальнику для оплати транспортного засобу Chevrolet, марки Aveo, 2008 року випуску.

За користування кредитом товариством було визначено сплату процентів у розмірі 12,5 річних від непогашеної суми кредиту (п.2.1 договору); сплату разової комісії за надання кредиту у розмірі 1,5% від початкової суми кредиту (п.2.2 договору); сплату щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 0,19% від початкової суми процентів (п.2.3 договору).

Повна (загальна) заборгованість позичальника за кредитним договором складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, суми комісії за управління кредитом, суми комісії за надання кредиту. Заборгованість підлягає сплаті позичальником шляхом здійснення єдиних щомісячних платежів, кількість яких відповідає кількості платіжних періодів (щомісячні платежі). Всі щомісячні платежі зазначаються в графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору та його невід"ємною частиною. Кожний щомісячний платіж включає в себе відповідну частину суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісію за управління, що підлягають погашенню позичальником у відповідному платіжному періоді. Щомісячні платежі повинні здійснюватися позичальником відповідно до графіка платежів та повинні бути отримані кредитодавцем не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної у графіку (пункт 2.5).

Розрахунок суми процентів за користування кредитом здійснюється кредитодавцем, виходячи із кількості платіжних періодів. Сума процентів за користування кредитом розраховується від фактичної суми кредиту, що залишилась непогашеною після сплати позичальником частини суми кредиту згідно із графіком на попередню дату платежу (пункт 2.6).

Нарахування процентів за користування кредитом починається з дня наступного за днем надання кредиту відповідно до умов договору по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку непогашеного кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно за поточний місяць, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Комісія за управління кредитом нараховується кредитодавцем щомісяця в день сплати щомісячного платежу згідно із умовами кредитного договору (пункт 2.7).

У графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору від 02 червня 2008 року № 3, визначено, що платіжних періодів 84.

При цьому щомісячний платіж (без врахування комісії за управління) складає фіксовану суму 1327, 96 грн. (графа 4), комісія за надання кредиту та комісія за управління кредитом (починаючи з другого платежу) становить фіксовану суму 140,79 грн. (графа 5), та загальна сума щомісячного платежу є фіксованою (крім першого платежу) і становить 1468,75 грн..

Згідно п.3.1 договору, кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в Графіку платежів (не пізніше 10 (десятого) числа місяця у відповідному платіжному періоді.

У розділі 7 кредитного договору сторони визначили відповідальність сторін, згідно якого зазначено:

- у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових коштів щодо сплати щомісячних платежів кредитодавець має право вимагати від позичальника сплату кредитодавцю неустойки (штрафу) у розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобов`язання по сплаті якого порушено позичальником (п.7.2 договору);

- у випадку порушення позичальником зобов`язання щодо сплати простроченої заборгованості та/або усунення істотного порушення умов цього договору (чи договору забезпечення) після отримання вимоги кредитодавця про дострокове погашення заборгованості, у порядку, визначеному в п.п.5.1.6, 6.2.3. цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) у розмірі 20% від суми кредиту, який повинен бути сплачений достроково за вимогою кредитодавця (п.7.3 договору).

Між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 18.05.2012 року було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю (Договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення, зокрема за кредитним договором №3 від 02.06.2008 року (позичальником за яким є ОСОБА_1 ).

Звертаючись до суду з дійсним позовом, ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалось на неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, у зв`язку з чим у нього станом на 10.09.2013 року виникла заборгованість у розмірі 86 611,01 грн. та складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 55 889,61 гривень;

- заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 14 364,51 гривень;

- заборгованість за комісією - 5 068,44 гривень;

- штраф - 11 288,45 гривень.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що відповідачем не надано достеменних та беззаперечних доказів того, що ним не були отриманні кредитні кошти від ТОВ «ПростоФінанс» за договором №3 від 02.06.2008 року.

Суд вбачає, що договір підписаний сторонами та підпис відповідачем не спростовано, а отже факт отримання кредиту відповідачем не спростовано.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем як позичальником допущено неналежне виконання своїх договірних зобов`язань, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованості.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

На підтвердження наявність заборгованості у ОСОБА_1 ТОВ «Кредитні ініціативи» до позовної заяви подав наступні додатки:

- копію кредитного договору №3 від 02.06.2008р.;

- додаток №1 до Кредитного договору - Графік платежів;

- копія анкети на отримання кредиту;

- розрахунок заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник заперечують факт отримання грошових коштів, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами (виписка з особового рахунку) наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок заборгованості, який наданий позивачем до позовної заяви не є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позов ТОВ «Кредитні ініціативи» є недоведеним належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення по суті спору про відмову у задоволенні позову.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1300,50 гривень.

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено, тому з ТОВ «Кредитні ініціативи» необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1300,50 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи (, місце знаходження: м. Київ. вул. Вікентія Хвойки, буд. 21) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1300,50 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеди