Справа № 191/58/23
Провадження № 2/191/11/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 березня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Костеленко Я.Ю., за участю секретаря Куцевол Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Єдиним її спадкоємцем на підставі заповіту є ОСОБА_2 . 01.12.2003 заведено спадкову справу. 18.07.2003 ОСОБА_2 видав доручення на ім`я ОСОБА_4 для отримання свідоцтва про право на спадщину та було запропоновано їй, як сусідці, придбати цю частину домоволодіння, на що вона погодилась. 18.07.2005 вона та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу будинку, проте відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору як під час укладання договору, так і після цього. 18.07.2005 відповідач передав, а вона прийняла ключі від спірного будинку, вона передала, а відповідач прийняв частину суми, а у жовтні 2008 року всю суму за продаж спірного будинку однак, до цього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору. Просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 між сторонами дійсним; визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме на 1/3 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м.
Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надав.
У зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.
Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 грудня 2003 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/3 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 78,6 кв.м, житловою площею 49,4 кв.м. Даний факт також підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22 жовтня 1999 року, яке зареєстроване в Синельниківському БТІ 22 жовтня 199 року за реєстром 1619/Д-6 стор.163.
Згідно зі Свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру спадкових справ №3211983 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 18 липня 203 року заведена спадкова №2888896.
Згідно з Заповітом, посвідченим державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О.С. 25 квітня 1989 року ОСОБА_3 усе належне їй майно заповіла ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 18 липня 2003 року уповноважив ОСОБА_4 вести діло по оформленню його спадкових справ на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 та одержати після реєстрації свідоцтво про право на спадщину, подарувати за його розсудом належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно розписки від 18 липня 2005 року ОСОБА_2 довірив ОСОБА_1 проживати та слідкувати за технічним станом 1/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить йому згідно заповіту ОСОБА_3 , та ним отриманий завдаток від продажі даного будинку в сумі 375 доларів США.
Відповідно до розписки від 18 липня 2005 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 завдаток від продажу будинку по АДРЕСА_2 в розмірі 250 доларів США.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.
З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».
Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.
Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.
Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.
Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін ухиляється, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 2,3,10,76, 206, 258, 259, 263-265 ,суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 18 липня 2005 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на нерухоме майно, а саме на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Я. Ю. Костеленко