2/465/96/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09.06.2023 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог П`ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог П`ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, в якій просить суд визнати заповіт, що складений ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та посвідчений 14.08.2008 року нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., зареєстрований в реєстрі за номером 3-2276 нікчемним та недійсним, відповідно до вимог ч.1 та ч.2 статті 1257 ЦК України.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач разом зі своїм сином ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) постійно проживав та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира на праві приватної спільної сумісної власності належить 4-м співвласникам: ОСОБА_5 (батько позивача), ОСОБА_3 (мати позивача), ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (син позивача). Право власності на спірну квартиру було набуто на підставі свідоцтва про право власності від 02.02.2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_3 . В липні 2017 року позивач звернувся до П`ятої ЛДНК з метою відкриття спадкової справи після смерті матері позивача та отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на частку матері позивача в квартирі АДРЕСА_2 . Від державного нотаріуса позивач дізнався, що його мати заповіла все свої майно, в тому числі свою частку у спірній квартирі своїй дочці, тобто сестрі позивача ОСОБА_2 . Заповіт складено 14.08.2008 року, посвідчений державним нотаріусом Кіріловою Т.М. П`ятої ЛДНК. Цей факт здивував позивача, оскільки він перебував зі своєю мамою в хороших відносинах, доглядав за нею, матеріально підтримував, турбувався про стан її здоров`я відтак між позивачем та його матір`ю не було жодних секретів, мати жодного разу не казала йому, що нею складено заповіт, тим більше заповіт в якому його мати заповіла все своє майно сестрі позивача. Останні роки свого життя, зокрема у 2008 році мати позивача мала великі проблеми зі здоров`ям, а саме з зором. Матері був поставлений діагноз ускладнена зріла катаракта правого ока та незріла катаракта, астероїдний гіалоз лівого ока, що є фактично повною втратою зору. Отже, мати вже нічого не читала й не писала. Операції на зір які вона перенесла нічого не дали. З дому мати виходила лише в супроводі позивача. Відповідно у 2008 році мати не могла сама поїхати в П`яту ЛДНК, скласти заповіт, ознайомитись зі змістом цього заповіту та підписати його. Відповідач, тобто сестра позивача ніколи не проживала з позивачем та їх матір`ю, не була зареєстрована в спірній квартирі та не була її співвласником. Відповідача ніколи не цікавила доля її матері, її стан здоров`я, результати операцій, які мати перенесла для відновлення зору та які в подальшому не дали жодного позитивного результату. Відповідач ніколи не навідувалась до матері, не допомагала їй ні ліками, ні матеріально, ні турботою.

Проте, позивач вказує, що у 2008 році відповідач на кілька днів приїжджала до матері і виходила з нею гуляти. Позивач вважає, що відповідач відвела матір до нотаріуса і якимось чином вплинула на матір, щоб остання підписала документ. Більш того, відповідач водила матір й до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», оскільки серед документів власності на квартиру АДРЕСА_2 з`явились документи датовані 2008 роком, а саме новий технічний паспорт на квартиру та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказані документи позивачем не виготовлялись, для їх отримання ні позивач , ні його син в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не звертались.

Отже, позивач вважає, що наслідок здійсненого на його матір психологічного тиску зі сторони відповідача волевиявлення його матері, як заповідача не було вільним та не відповідало її внутрішній волі. Відтак, такий заповіт повинен бути визнаний в судовому порядку недійним.

В тексті заповіту відсутні відомості про дотримання такої процедури посвідчення заповіту. Відтак, державним нотаріусом при посвідчені заповіту ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була порушена процедура посвідчення вказаного заповіту, що є підставою для визнання вказаного заповіту нікчемним в судовому порядку.

У зв`язку з вище викладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 27.11.2017 року відкрито провадження по справі. Призначено у справі судове засідання.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.

Витребувано в П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі матеріали спадкової справи, яка відкрита після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.06.2023 року до суду з П`ятої ЛДНК надійшла копія спадкової справи №288/2017 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 09.06.2023 року у задоволенні клопотання позивача та представника позивача про виклик свідків відмовлено.

Представник позивач адвокат Семко В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила, Відзив на позовну заяву не надходив.

Представник П`ятої ЛДНК в судове засідання не з`явився, неодноразово до суду надавав заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.04.2017 року.

Померла була матір`ю позивача та відповідача по справі.

Зі копії спадкової справи №288/2017 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що останньою 14.08.2008 року було складено заповіт, у відповідності до якого на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на момент її смерті і на що вона за законом матиму право заповіла своїй доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт, номер у спадковому реєстрі 45267523, є чинним, та 14.08.2008 року о 10:41 зареєстрований П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою.

16.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятої ЛДНК з заявою про прийняття спадщини за законом, а саме частки квартири АДРЕСА_2 .

22.06.2017 року ОСОБА_2 звернулась до П`ятої ЛДНК з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а саме частка квартири.

Також, в копії спадкової справи №288/2017 після смерті ОСОБА_3 , міститься повідомлення ОСОБА_1 , в якому йому П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою повідомляється, що згідно 1268 ЦК України право на спадкування здійснюється за зав потом чи за законом. Спадкування за законом відбувається почергово. При цьому спадкоємці за законом закликаються до спадщини у випадку відсутності заповіту чи відмови спадкоємців від прийняття спадщини за заповітом.

Оскільки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , склала заповіт, посвідчений П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою від 14.08.2008 року за реєстром №3-2276, то спадкування буде відбуватися за заповітом.

ОСОБА_1 роз`яснено, що він як особа пенсійного віку, має право на обов`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як регламентує ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (стаття 1234 ЦК України).

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Вказаний заповіт 14.08.2008 було підписано ОСОБА_3 власноручно у присутності нотаріуса, заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачкою, особу заповідачки встановлено, дієздатність її перевірено та було нотаріально посвідчено державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М.за реєстровим №2-2276.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Підставою недійсності заповіту є недотримання заповідачем вимог, додержання яких необхідне для чинності цього правочину. Аналіз загальних норм про правочини (гл. 16 ЦК) та спеціальних норм про заповіт (гл. 85 ЦК) дає підстави виділити вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності заповіту:

1) зміст заповіту не може суперечити положенням ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

2) заповіт може скласти фізична особа з повною цивільною дієздатністю;

3) заповіт складається особисто заповідачем;

4) волевиявлення заповідача має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

5) заповіт складається в письмовій формі, посвідчується нотаріусом або іншою посадовою чи службовою особою, вичерпний перелік яких наведено у ст. ст. 1251, 1252 ЦК.

Відповідно до 230 ЦК України правочин вважається недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України)

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з статтями 77, 78, 79 та 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно копії свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 на квартиру від 02.02.2006 року квартира за адресою АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.07.2008 року

На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив те, що його померла мати не могла самостійно пересуватися, а також в неї були проблеми з зором.

Так, згідно витягу медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого від 14.06.2011 року ОСОБА_3 , 1927 року народження, вказано в графі «повний діагноз» ускладнена зріла катаракта правого ока, незріла катаракта, астероїдний гіалоз лівого ока, перебувала на стаціонарі з 10.06.2011 року по 14.06.2011 рік.

Як вбачається з Епікриз-виписки з історії хвороби № 382 від 06.05.2008 року ОСОБА_3 , поступила 17.04.2008 року виписана 06.05.2008 року. Діагноз: ІСХ, Великовогнищевий інфаркт міокарду передньо-бічної ділянки лівого шлуночка від 21.03.2008 р., Дифузний кардіосклероз. СН ІІ А ст., зі зниженою систолічною функцією лівого шлуночка, ІІІ функціональний клас NYHA/ Хронічний пієлонефрит, нестійка ремісія. Кіста правої нирки. Артеріальна гіпертензія ІІ ст. Окрім того, у висновку вказано, що хвора реабілітована в межах самообслуговування і частково щадячого режиму. Засвоїла до 3 км. ходьби протягом дня в 3-4 прийоми, дозовану ходьбу в темпі до 70 кр./хв. Переносимість розширення рухового режиму відносно задовільна.

В Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року по цивільній справі №397/1396/19 вказано, що у статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Як роз`яснено п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування" заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про те, що оскаржуваний заповіт, складений заповідником шляхом введення її в оману, а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, також посилання позивача на те, що ОСОБА_3 , 1927 року, мала певні проблеми з зором підтверджується лише випискою, яка датована 14.06.2011 року, тобто через три роки після того, як останньою вже складено даний заповіт. Щодо Епікріз-виписки з історії хвороби №382 хворого ОСОБА_3 суд вважає її недостатнім доказом того, що померла не могла самостійно пересуватися, чи усвідомлювати значення своїх дій, оскільки в даному документі у висновку вказується, що хвора реабілітована в межах самообслуговування і частково щадячого режиму. Засвоїла до 3 км. ходьби протягом дня в 3-4 прийоми, дозовану ходьбу в темпі до 70 кр./хв. Переносимість розширення рухового режиму відносно задовільна.

Клопотань щодо призначення експертиз сторонами по справі заявлено не було.

Таким чином, в матеріалах відсутні достатні, достовірні та допустимі докази, які б у своїй сукупності свідчили, що в момент вчинення правочину ОСОБА_3 не могла розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, у зв`язку з фізичними вадами, через стан здоров`я. Отже, обставини на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження, тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними і в їх задоволенні необхідно відмовити.

Оскільки у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог П`ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 79057, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69.

Суддя Мартьянова С.М.