РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/378/23

2/609/160/2023

14 червня 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

при секретарі судового засідання Мацишиній Г.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до

відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно за законом,

учасники справи - не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті батька ОСОБА_5 .

2. Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із 1/5 частки права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння відноситься до колгоспного двору, померлий був головою колгоспного двору. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Інші частки колгоспного двору належать відповідачам по справі, однак вони відмовляються від своїх часток на користь позивача. Як зазначає позивач в позовній заяві, спадщину після смерті батька він прийняв, оскільки постійно на день смерті проживав з ним в одному господарстві. Однак, на даний час не передбачено реєстрацію права власності на частки в колгоспному дворі, а тому вирішити питання щодо набуття права власності на майно колишнього колгоспного двору можливе лише у судовому порядку, а також існують розбіжності у правовстановлюючих документах. Коли позивач звернувся у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, то отримав відмову та рекомендацію звернутися до суду за захистом своїх прав.

З цив підстав просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року, було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29 травня 2023 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року підготовче засідання було відкладено на 14 червня 2023 року.

5. Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності з повним підтриманням позовних вимог.

6. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, з повним визнанням позовних вимог.

7. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

9. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

10. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області слідує, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шумськ Шумського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №162.

11. Відповідно до дублікату Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 04.11.1988, виданого Шумською районною державною адміністрацією 15.08.2001 вбачається, що на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 211 від 18.10.1988 «Про право особистої власності на житловий будинок домоволодіння» жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

12. Реєстровий напис на документи про право власності засвідчує, що жилий будинок в цілому по АДРЕСА_1 зареєстровано в Кременецькому БТІ по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 .

13. Згідно із Довідкою про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування №106 від 10.05.2023, виданої КП «Шумське бюро технічної інвентаризації» слідує, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано в КП «Шумське БТІ» в реєстровій книзі №5 реєстровий №97 за ОСОБА_5 на підставі дублікату Свідоцтва про право власності. Самочинного будівництва не виявлено.

14. ОСОБА_5 в КП «Шумське БТІ» 27.02.2017 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

15. Згідно із Архівним витягом із погосподарської книги №2 Биковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області за 1986-1990 роки станом на 01.07.1990 року, виданим Архівним відділом Шумської районної державної адміністрації за №2108 від 19.11.2019 слідує, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 , суспільної групи колгоспна, головою сім`ї є ОСОБА_5 , членами сім`ї є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір.

16. Відповідно до довідки №13.01-10/76 від 16.03.2023, виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що згідно реєстру територіальної громади ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на момент смерті були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

17. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 22.01.2019 в Шумській державній нотаріальній конторі отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 . Спадщина складається із земельної ділянки розміром 0.2500га, кадастровий номер :02:001:0139 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

18. Той факт, що померлий ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де в графі «батьки», батьком позивача вказано ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 .

19. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим Відділом РАГС Шумського рай управління юстиції Тернопільської області підтверджується, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано 22 травня 2003 року.

20. Той факт, що померлий ОСОБА_5 є батьком відповідача ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , де в графі «батьки», батьком відповідача вказано ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 .

21. Той факт, що померлий ОСОБА_5 є батьком відповідачки ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , де в графі «батьки», батьком відповідачки вказано ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 , а також свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 , згідно якого ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_7 , отримавши прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 .

22. Відповідно до листа №50/01-16 від 21.04.2023, виданого завідуючою Шумською державною нотаріальною конторою вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до суду по питанню вирішення права власності на житловий будинок. Зазначено, що відповідно до Закону України «Про власність» власність колгоспного двору не передбачена. Відповідно до вимог ст. 346 Цивільного кодексу України смерть власника є підставою для припинення права власності, а також відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року: «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку».

ІV. Оцінка Суду.

23. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

24. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

25. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

26. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

27. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

28. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

29. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

30. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

31. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

32. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

33. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. За положеннями статті 120 ЦК Української РСР 1963 року колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

34. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

35. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

36. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Так, згідно із Архівним витягом із погосподарської книги №2 Биковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області за 1986-1990 роки станом на 01.07.1990 року, виданим Архівним відділом Шумської районної державної адміністрації за №2108 від 19.11.2019 слідує, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 , суспільної групи колгоспна, головою сім`ї є ОСОБА_5 , членами сім`ї є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 . Отже кожен з них набув у власність по 1/5 частині вказаного вище жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами.

37. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

38. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

39. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

40. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

41. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

42. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

43. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

44. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

45. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

46. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

47. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги на спадкове майно померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки є його сином та на день смерті постійно проживав та був зареєстрований з померлим в одному господарстві.

48. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який пережив, або діти спадкодавця.

49. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

50. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в свою чергу відмовляються від успадкування майна померлого ОСОБА_5 , а також відмовляються від своїх часток, як членів колгоспного двору, оскільки не втратили право на таку частку, в користь позивача ОСОБА_1 , про що подали до суду письмову заяви.

51. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

52. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

53. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спірний житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , де: 1/5 частка, як спадкове майно після смерті батька ОСОБА_5 , 1/5 частка, як частка члена колгоспного двору та 3/5 частки інших членів колгоспного двору, від яких ті відмовились в користь позивача та не претендуватимуть на них.

54. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

55. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

56. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

57. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

58. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

59. Позивачем при подачі позову було сплачено 1074 грн. судового збору, які він в разі задоволення позову просить не стягувати з відповідачів.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1268, Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 76, 77, 81, 257-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 112, 120-126, 563 ЦК Української РСР (1963 року) суд,

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: с. Биківці, Кременецького району, Тернопільської області, паспорт НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 14 червня 2023 року.

Суддя: О. М. Катерняк