Справа № 289/840/23
Номер провадження 6/289/11/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Кириленка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Шуби В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Т. Левіцького про примусове входження до житла боржника,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Т. Левіцький звернувся до суду з поданням, в якому просить суд надати дозвіл державному виконавцю Радомишльського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), разом з особами, які будуть залучені при вчиненні примусових дій на примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення опису та подальшої її реалізації, з метою задоволення вимог стягувача передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні в Печерському ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №63759378 відносно боржника ОСОБА_1 , згідно облікової картки від 22.11.2022 до складу якого входять 4 виконавчих документа на загальну суму стягнення 193636,93 грн. та 16329,04 доларів США, без урахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що боржнику належить будинку, загальною площею 246,1 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Добровільно рішення суду боржник не виконує, не дає можливості державному виконавцю здійснити опис квартири в рахунок погашення боргу, з метою своєчасного та повного виконання рішення, не являється без поважних причин за викликом державного виконавця, що є підставою для звернення до суду з поданням.

У судове засідання старший державний виконавець не з`явився, в поданні просить провести розгляд справи за його відсутності.

У відповідності положень ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою сторін, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Печерському ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження (надалі ВП) № 63759378 до складу якого входять:

- ВП № 63346412 з примусового виконання виконавчого листа №755/11652/18 від 09.10.2020, виданого Дніпровським районним судом м. Києва;

- ВП №63346258 з примусового виконання виконавчого листа №755/11652/18 від 25.01.2019, виданого Дніпровським районним судом м. Києва;

- ВП №63346717 з примусового виконання виконавчого листа №755/11652/18 від 25.01.2019, виданого Дніпровським районним судом м. Києва;

- ВП №67293806 з примусового виконання виконавчого листа №755/6861/21 від 20.10.2021, виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

З метою виявлення матеріальних та майнових активів боржника за рахунок яких можливо здійснити погашення заборгованості старшим державним виконавцем було направлено запити до відповідних державних органів та підприємств.

Старшим державним виконавцем отримано відповіді від Державної фіскальної служби України щодо відсутності інформації про джерела отримання доходів боржника фізичної особи, а також, що боржник на обліку в органах ДФС не перебуває.

Також в матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої встановлено, що боржнику на праві власності належить, зокрема частина житлового будинку загальною площею 246,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іншим співвласником частини будинку є ОСОБА_2 .

За інформацією відділу обліку та інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з поданням, старший державний виконавець посилається на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, не вживає заходи щодо його виконання за рахунок належного їй майна, отже наявні підстави для надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку ін акше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

При цьому суд зазначає, що при вирішенні даного питання необхідно враховувати пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Примусове проникнення до житла боржника є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19.

Подані до суду матеріали про примусове проникнення до житла, що належить боржнику, не свідчать про те, що остання належним чином повідомлялася про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , і боржник чинила цьому перешкоди та не надавала доступу до житла у відведений для неї час вчинення виконавчих дій.

Твердження виконавця про те, що згідно акту від 21.12.2022 доступ до частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не можливий, так як доступ до цього будинку обмежений, не підтверджується вказаним актом, а долучена до справи імовірна копія цього акту є нечитаємою, оскільки є неякісною копією.

До того ж суд звертає увагу, що примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , частина якого належить боржнику, без з`ясування, чи дійсно проживає за вказаною адресою боржник, а також опис та арешт майна, без встановлення особи власника іншої частини майна, який в даному випадку не є боржником у виконавчому провадженні, призведе до порушення прав інших осіб в ході здійснення виконавчого провадження, що є неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 була обізнаною про необхідність проведення виконавчих дій відносно вказаного будинку, свідомо перешкоджала вільному доступу державному виконавцю до цього будинку, умисно створювала перешкоди по проведенню виконавчих дій державним виконавцем, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника або іншого володіння, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій.

Керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Т. Левіцького про примусове входження до житла боржника відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею в порядку передбаченому ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О. О. Кириленко