Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2487/23
Провадження № 2/711/1130/23
РІШЕННЯ
14 червня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Булгакової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання - Дубини В.В.,
представник позивача Безпалого А.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Сененко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області (Черкаський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої під час виконання трудових обов`язків,-
Начальник Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області (Черкаський рибоохоронний патруль) Іванько В.М. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 5874,99 грн. матеріальної шкоди та 2684,00 грн. судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.07.2018 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області, а 08.09.2018 із ним було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. На підставі наказу № 412 від 24.09.2021 «Про внесення змін до наказу Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 № 229» Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області замінено на Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області. 23.09.2022 ОСОБА_1 було передано для роботи бінокль XD Precision Advanced 10x50 WP, ВАК4, Multi coated інвентарний № 111300001 - 1 одиниця, вартістю 3448,50 грн., навігатор Garmin GPS MAP 64 інвентарний № 111300045 - 1 одиниця, вартістю 5874,99 грн., ліхтар R 40 з док. станцією інвентарний № 111300006 - 1 одиниця, вартістю 4114,04 грн. При поверненні вищезазначених матеріальних цінностей було встановлено, що відповідачем не повернуто навігатор Garmin GPS МІ 64 інвентарний № 111300045 - 1 одиниця, вартістю 5874,99 грн. 20.01.2023 від відповідача надійшла доповідна записка про втрату навігатора Garmin GPS MAP 64, однак вона не містила пояснень коли, за яких обставин та хто був присутній під час виконання рибоохоронної роботи. Листом від 23.03.2023 № 1-5-17/695-23 ОСОБА_1 було повідомлено про надання ним не повних відомостей щодо втрати навігатора та про можливість стягнення його вартості із заробітної плати. Відповідач не звертався до позивача щодо добровільного відшкодування вартості втраченого майна чи передання рівноцінного майна, а стягнення вартості навігатора Garmin GPS MAP 64 із заробітної плати не можливе, так я останній з 23.01.2023 відсутній на робочому місці, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.04.2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
29.05.2023 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що він не є матеріально відповідальною особовою, між ним та позивачем не укладався трудовий договір, а договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 18.09.2018 є недійсним, оскільки посада головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області не входить до Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 № 447/24. Звернув увагу, що він бережливо відносився до переданих на зберігання матеріальних цінностей та добросовісно повідомив начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області Іванька В.М. про втрату навігатора Garmin GPS MAP 64 під час проведення рибоохоронної роботи.
06.06.2023 від начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області (Черкаський рибоохоронний патруль) Іванько В.М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідача ОСОБА_1 було прийнято на роботу відповідно до наказу № 145-к від 09.07.2018. Наказ про прийняття на роботу є розпорядчим документом, яким оформлюють укладення трудового договору. Відповідачу під розписку було вручено посадову інструкцію, повідомлено про його посадові обов`язки, права, відповідальність. Крім того, 18.09.2018 з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Тобто Управлінням дотримана процедура покладення матеріальної відповідальності на відповідача за втрату, псування матеріальних цінностей виданих для виконання посадових обов`язків. Крім того, звернув увагу, що відповідно до Закону України «Про дерадянізацію законодавства України» майже усі нормативно-правові акти СPCP та Української PCP (Української СРР) або втратили чинність, або перестали застосовуватись на території України або були змінено відповідно до теперішніх реалій. Відповідно до Додатку № 1 Закону України «Про дерадянізацію законодавства України» визначений Перелік актів органів державної влади і органів державного управління Союзу PCP, що не застосовуються на території України відповідно до пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України. У п. 362 вказаного Додатку зазначено про Указ Президії Верховної Ради СРСР від 13.07.1976 № 4204-ІХ «Об утверждении Положения о материальной ответственности рабочих и служащих за ущерб, причиненный предприятию, учреждению, организации» (із наступними змінами). У межах вказаного Указу Президії Верховної Ради СРСР у п. 11 зазначено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягай 18-річного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажом (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Радою Міністрів СРСР. Як наслідок, Перелік, що був Додатком №1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14.09.1981 №259/16-59) перестав застосовуватись на території України. Тому, під час укладення договорів про повну матеріальну відповідальність варто керуватись статтею 135-1 Кодексу законів про працю України, у якій зазначено, що письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажом (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (станом на сьогодні такий Перелік посад, який затверджений Кабінетом Міністрів України - відсутній); 2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи. Отже, у зв`язку із відсутністю, станом на сьогодні, затвердженого переліку посад і робіт з якими підприємство, установа, організації може укласти договір про повну (індивідуальну) матеріальну відповідальність, роботодавцю не заборонено самостійно визначати такі категорії працівників (з урахуванням умов, встановлених статтею 135-1 КЗпП України) у локальному документі (наказі, погодженому з трудовим колективом або профспілкою), правилах внутрішнього трудового розпорядку, колективному договорі) з якими можливо укласти договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
В судовому засіданні представник Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області за довіреністю Безпалий А.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сененко К.В. в судову засіданні заперечували проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Крім того, представник відповідача звернула увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази про проведення службової перевірки по втраті навігатора, а також ревізії. Відповідач не притягався до дисциплінарної відповідальності, що вказує на відсутність у нього прямого умислу на втрату даного навігатора.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській областівід 09.07.2018 № 145-к відповідача ОСОБА_1 з 10.07.2018 прийнято на посаду головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області.
18.09.2018 між сторонами був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, яким передбачено прийняття працівником на себе повної індивідуальної матеріальної відповідальності за збереження довірених йому Управлінням Державного агентства рибного господарствау Черкаській області матеріальних цінностей, передача яких працівнику підтверджується актом приймання-передавання майна, накладною або по відомості.
Відповідно до копії накладної № 164 від 23.09.2022 та копії витягу з книги складського обліку матеріалів, 23.09.2022 відповідачем ОСОБА_1 одержано зі складу: бінокль XD рrecision Advanced 10x50 WP інвентарний № 111300001 у кількості 1 шт., вартістю 3448,50 грн.; навігатор Garmin GPS MAP 64 інвентарний № 111300045 у кількості 1 шт., вартістю 5874,99 грн., ліхтар R 40 з док. станцією інвентарний № 111300006 у кількості 1 шт., вартістю 4114,04 грн.
Згідно копії витягу з книги складського обліку матеріалів, 20.01.2023 відповідачем повернуто на склад: бінокль XD рrecision Advanced 10x50 WP інвентарний № 111300001 у кількості 1 шт., вартістю 3448,50 грн.; ліхтар R 40 з док. станцією інвентарний № 111300006 у кількості 1 шт., вартістю 4114,04 грн.; рятувальний жилет ANT Дубок (90-110) 1 шт., вартістю 440,00 грн.; сейф 1 шт., вартістю 36,00 грн.
23.01.2023 відповідач звернувся до начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області Іванько В.М. з доповідною запискою, в якій повідомив, що під час проведення рибоохоронної роботи ним був втрачений навігатор Garmin GPS MAP 64.
Листом № 1-5-17/695-23 від 23.03.2023 Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області повідомило відповідача про те, що в доповідній записці не вказано коли, де саме та за яких обставин втрачено навігатор Garmin GPS MAP 64, тому з нього буде утримано вартість навігатора 5874,99 грн.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилалася на те, щопрацівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Оскільки відповідачем не було повернуто Управлінню навігатор Garmin GPS MAP 64, тому він повинен відшкодувати підприємству заподіяну шкоду шляхом відшкодування його вартості в розмірі 5874,99грн.
Таким чином, між сторонами наявний спір, що виник з трудових правовідносин, які регулюються нормами Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).
Згідно статті 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України).
Пунктом 1 статті 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до статті 135-1 КЗпП письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажом (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено в судовому засіданні укладений між сторонами договір про повну матеріальну відповідальність від 18.09.2018 за формою та змістом відповідає умовам типового договору, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 №447/24, та вимогам статті 135-1 КЗпП.
Разом з тим, пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 № 14 роз`яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
Відповідно до положень статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть працівники за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.
В той же час згідно пункту 5 частини 1 статті 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.
В даному випадку судом встановлено, що підставою позову є втрата виданого відповідачу спеціального предмету, який надавався останньому задля забезпечення належного виконання ним своїх службових обов`язків. За таких обставин, відсутність посади відповідача у переліку посад, з якими можливе укладання договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, в даному випадку не є перешкодою для покладання на останнього повної матеріальної відповідальності за відшкодування шкоди, завданої втратою товарно-матеріальних цінностей (навігатора), отриманих останнім задля забезпечення належного виконання службових обов`язків.
Водночас, згідно статті 138 КЗпП для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 № 14, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд необхідно з`ясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.
Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність.
Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Причинний зв`язок між протиправною винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім), тобто таким, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника.
Для встановлення вини особи і розміру шкоди необхідно провести службове розслідування. Для цього роботодавець видає наказ, яким уповноважує комісію на проведення розслідування. На підставі проведеного розслідування комісія робить висновки про те, хто винний у заподіянні шкоди та розмір шкоди.
Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі.
Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).
Разом з тим, під час судового розгляду позивачем не доведено порушення відповідачем трудових обов`язків, причинний зв`язок між порушенням і завданою шкодою, а також вину останнього в завданні шкоди.
Сама по собі доповідна записка про те, що під час проведення рибоохоронної роботи був втрачений навігатор Garmin GPS MAP 64, не є беззаперечним доказом порушення відповідачем трудових обов`язків та його вини у заподіянні шкоди. Після повідомлення про втрату навігатора позивачем не вживались жодні заходи для встановлення причин, з яких сталася втрата: у відповідача не відбирались пояснення, по факту втрати навігатора Garmin GPS MAP 64 не проводилося службове розслідування тощо.
Таким чином з наявних у справі доказів, не можливо дійти висновку, що винними протиправними дія ми відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду і він має нести цивільну відповідальність.
З урахуванням викладеного, суд вважає що відсутні підстави для задоволення даного позову.
Оскільки позов не підлягає задоволенню, то відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 147, 148, 149, 235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області (Черкаський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої під час виконання трудових обов`язків відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 16.06.2023.

Головуючий: Г. В. Булгакова