Справа № 183/9195/21
№ 2-др/183/12/23

У Х В А Л А
20 червня 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Галина Сергіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
ухвалою суду від 29 травня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Волок Ю. В. про залишення без розгляду цивільного позову задоволено. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Галина Сергіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без розгляду.
08 червня 2023 року через систему «Електронний суд» судом отримано клопотання ОСОБА_1 про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи. Клопотання обґрунтоване тим, що 17 квітня 2023 року від Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідачем отримана позовна заява ОСОБА_2 та ухвала суду від 06 січня 2022 року про відкриття провадження у цивільній справі № 183/9195/21. У подальшому, нею поданий обґрунтований відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Галина Сергіївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити та стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати. Також, у відзиві наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікувала понести у зв`язку із розглядом справи. До відзиву були додані відповідні підтверджуючі документи. 28 травня 2023 року відповідачем на користь адвоката Гагарського А. П. сплачені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. 29 травня 2023 року, вже після поданого відзиву, представник позивача подала до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Вказує, що внаслідок необґрунтованих дій позивача вона була вимушена звернутися за правовою допомогою до адвоката та, як наслідок, здійснити витрати на професійну правничу допомогу.
15 червня 2023 року до суду надійшли заперечення представника позивача адвоката Волок Ю. В. на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в яких представник просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її клопотання щодо стягнення витрат на правову допомогу. В обґрунтування заперечень представник позивача вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з у рахуванням складності та значення справи для сторін. Представник відповідача - адвокат Гагарський А. П. був присутнім у судових засіданнях два рази в режимі відеоконференцзв`язку. Жодних процесуальних документів адвокатом не складалося та не подавалося до суду. Всі заяви, клопотання, відзив на позовну заяву виконані та подані самою відповідачем - ОСОБА_1 . Фактично, всі дії щодо захисту своїх інтересів відповідач ОСОБА_1 вчиняла самостійно без допомоги адвоката. Витрати на правничу допомогу є формальними та не були понесені відповідачем ОСОБА_1 в натурі. Відповідач ОСОБА_1 не довела необхідність стягнення з позивача ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, так як фактично вони понесені нею не були, складність справи, час витрачений відповідачем та її представником, обсяг наданих адвокатом послуг не співмірні з заявленою сумою стягнення.
У судове засідання сторони не з`явилися. Згідно з заявою від 19 червня 2023 року відповідач просила розглянути питання у її відсутність, представник позивача у запереченнях від 15 червня 2023 року заявила про розгляд питання у її відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодувати судові витрати у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову чи скарги на судове рішення, а сторін - до позасудового вирішення спору.
У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
Відповідно до частини шостої статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
За ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У відповідності до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як свідчать матеріали справи, 30 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
06 січня 2022 року ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання. Витребувано докази у справі. Докази отримані судом 27 січня 2022 року.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року у справі витребувано докази. Ухвалою від 14 лютого 2022 року виправлено описку в ухвалі від 08 лютого 2022 року. Докази отримані судом 15 лютого 2022 року та 24 березня 2022 року та 04 травня 2022 року. В наступному, підготовче засідання у справі відкладалось неодноразово в зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача /а.с.88,100, 111/, за клопотанням представника позивача через зайнятість /а.с.92, 96, 101, 104, 106, 120/.
06 квітня 2023 року на адресу електронної пошти суду надійшла заява відповідача, підписана ЕЦП про направлення позовної заяви на електронну адресу, переведення в електронну форму процесуальних документів та надання доступу відповідачу до електронної справи /а.с.112, 113/.
21 квітня 2023 року на адресу електронної пошти суду надійшло клопотання відповідача, підписане ЕЦП, про участь учасника справи в режимі відеоконференції в приміщенні суду, задоволене судом.
24 квітня 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» надійшло повідомлення представника відповідача про надання адвокату доступу до справи за допомогою електронного кабінету.
27 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, підписаний ЕЦП. У відзиві, окрім іншого, стороною відповідача заявлено, що сторонами погоджено фіксований розмір гонорару у розмірі 2 500,00 грн. ОСОБА_3 повністю виконав взяті на себе зобов`язання. Попередній орієнтовний розмір судових витрат 2 500 грн гонорару, представництво адвокатом в суді 1 250,00 грн за кожне судове засіданні, складання заперечень 1 500,00 грн, клопотань 400,00 грн, пояснень 1 000,00 грн.
27 квітня 2023 року в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції за участю представника відповідача оголошено перерву в розгляді справи в зв`язку з відсутністю доказів отримання позивачем відзиву на позовну заяву.
25 травня 2023 року через систему «Електронний суд» судом отримано заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
29 травня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про залишення без розгляду цивільного позову.
Ухвалою суду від 29 травня 2023 року, за участі представника відповідача в режимі відеоконференції, заяву представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Волок Ю. В. про залишення без розгляду цивільного позову задоволено. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Галина Сергіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без розгляду. Під час вирішення питання щодо наявності підстав для задоволення заяви представником відповідача заявлено, що у встановлений законодавством строк буде подано заяву відповідача про розподіл судових витрат у розмірі 5 000,00 грн, оскільки відповідач понесла витрати на правову допомогу, до складу якої входить складання відзиву, участь представника у судових засіданнях, докази чого будуть подані разом із відповідною заявою.
Судом також досліджено надані стороною відповідача:
- Договір про надання правової допомоги № 1 від 03 квітня 2023 року про надання адвокатом Гагарським А. П. правової допомоги ОСОБА_1 за п.1.2 Договору, перелік юридичних послуг, які зобов`язується надати Адвокат та розмір гонорару (винагороди) за надану правову допомогу, розмір фактичних витрат на її надання погоджуються сторонами в додаткових угодах до Договору. Факт наданих послуг підтверджується актом виконаних робіт;
- Додаткова угода № 1 від 03 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 1 від 03 квітня 2023 року, якою між відповідачем та її представником узгоджено вартість послуг (гонорару) в розмірі 1 250 грн за кожне судове засідання, оплата послуг адвоката підтверджується прибутковим касовим ордером, квитанцією до нього або банківською квитанцією (платіжним дорученням про сплату гонорару);
- Додаткова угода № 2 від 21 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 1 від 03 квітня 2023 року, якою між відповідачем та її представником узгоджено послуги з аналізу позовної заяви та додатків до неї Юридична консультація щодо суті спору приблизний строк 2 години; аналіз законодавчої бази та судової практики 3 години; складання по справі відзиву на позовну заяву 5 годин. Вартість послуги є фіксованою та становить 2 500,00 грн. Оплата послуг адвоката здійснюється після набрання законної сили рішення суду;
- Акт наданих послуг від 26 квітня 2023 року, складений між відповідачем та її представником, згідно з яким наведено виконану роботу з наданих послуг: аналізу законодавчої бази та судової практики та час її виконання - 3 години; складання позовної заяви - 5 годин. Претензії та зауваження відсутні;
- Акт наданих послуг № 2 від 29 травня 2023 року, яким між відповідачем та її представником погоджено надання послуг з представництва інтересів ОСОБА_1 в суді;
- квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 28 травня 2023 року на суму 2500,00 грн на підставі Договору № 1 та додаткової угоди № 2 від 21 квітня 2023 року;
- квитанцію до прибуткового касового ордера № 2 від 28 травня 2023 року на суму 1250,00 грн на підставі Договору № 1 та додаткової угоди № 1 від 03 квітня 2023 року;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 28 травня 2023 року на суму 1250,00 грн на підставі Договору № 1 та додаткової угоди № 1 від 03 квітня 2023 року.
Представник позивача подав суду заперечення проти стягнення судових витрат.
Вирішуючи виникле питання, суд виходить з такого.
Так, підставою для залишення позову без розгляду є відповідна заява позивача, подана в порядку п. 3, п. 6 ч. 1 ст. 43, п. 1 ч. 2 ст. 200, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Заява подана відповідачем під час підготовчого засідання. Суду не надано доказів зловживання позивачем процесуальними правами під час подання до початку судового розгляду відповідної заяви, свідомого затягування справи з огляду на те, що після отримання відзиву на позовну заяву позивачем подано відповідну заяву. Саме лише подання позову не вказує на його необґрунтованість, безпідставність.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна й інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За таких обставин вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з розглядом даної справи, здійснюється судом з урахуванням зазначених положень ЦПК України та практики ЄСПЛ щодо дійсності та необхідності наданих адвокатом послуг, співмірності вартості розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), ціною позову та значенням справи для сторони.
З урахуванням установлених обставин та складності справи, кількості підготовчих засідань, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, умов договору, тривалості підготовчих засідань, беручи до уваги заперечення представника позивача проти розміру витрат на правову допомогу та її обсягу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, з огляду на те, що відзив на позовну заяву подано відповідачем, а не її представником, представник брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, умовами додаткової угоди № 2 передбачено, що оплата послуг адвоката здійснюється після набрання законної сили судовим рішенням, суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є не належно обґрунтованою, такою, що не відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, а тому наявні підстави для задоволення заявленої суми витрат відповідача на професійну правничу допомогу в справі № 183/9195/21 частково, у розмірі 1 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись 133, 137-138, 141-142, 260, 270 ЦПК України, суд,-
заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.
У решті заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем її проголошення.

Ухвала суду в повному обсязі складена і підписана 20 червня 2023 року.

Суддя Д. О. Парфьонов