Справа № 358/1828/15-ц Провадження № 4-с/358/11/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебединець Г.С.

секретар судового засідання Ведмеденко І.В.

за участю скаржника ОСОБА_1 , представника скаржника адвоката Чайки О.В., старшого державного виконавця Ведмеденка О.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Богуславського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо винесення постанови про накладення штрафу.

Скаргу обгрунтував наступним.

На примусовому виконання у відділі ДВС перебуває провадження №52828528 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі частини доходів щомісяця на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.03.2023 року старшим державним виконавцем Ведмеденком О.Д. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 74 338,65 грн. Накладення штрафу вважає незаконним та таким, що вводить його у скрутне матеріальне становище. Зазначає, що тривалий час він не мав можливості сплачувати аліменти, оскільки не мав постійного місця роботи. Починаючи із 2022 року він перебуває на військовій службі та отримує щомісячне грошове забезпечення. У зв`язку із цим він звернувся до державного виконавця у червні 2022 року з проханням направити виконавчий лист на військову частину, де він проходить службу. Однак виконавцем відповідних дій не було вчинено, що призвело до обставин, які не залежали від нього, але стали причиною несплати ним аліментів на утримання сина. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився ще один син, що також має значення для цієї справи. Крім того, починаючи з лютого 2023 з нього стягуються аліменти в примусовому порядку через бухгалтерію військової частини. Накладення штрафу через неправомірні дії державного виконавця, що полягали у ненаданні вчасно виконавчого листа до бухгалтерії військової частини, де він проходить службу, вважає протиправним та таким, що порушує його права. З цих підстав просить скасувати постанову державного виконавця від 16.03.2023 про накладення штрафу.

В судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав з підстав в ній зазначених та просив задовольнити. Додатково пояснив, що про винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови він дізнався 25.04.2023 із застосунку «Дія», оскільки саме в цей день з`явився інтернет зв`язок у розташуванні військової частини. Після цього він невідкладно звернувся до адвоката для складання відповідної скарги. Крім цього пояснив, що аліменти в даному виконавчому провадженні з нього були утримані із грошового забезпечення 14.03.2023 та 21.03.2023, тому сума боргу зменшилася. Також зазначив, що в добровільному порядку аліменти він не сплачував; розмір заборгованості зі сплати аліментів не оскаржував; розмір аліментів на утримання сина не зменшував. Зазначив, що сума заборгованості зі сплати аліментів виникла внаслідок не направлення державним виконавцем вчасно виконавчого листа до військової частини, в якій він проходить службу.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Чайка О.В. доводи скарги підтримала з підстав в ній зазначених та просила вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні старший державний виконавець Ведмеденко О.Д. в задоволенні скарги просив відмовити з підстав, зазначених ним у поданих суду запереченнях. Додатково пояснив, що виконавче провадження № 52828528 відкрито постановою від 08.11.2016 року. З цього часу ОСОБА_1 аліменти не сплачував та з цього часу виник борг по сплаті аліментів. З боржника ОСОБА_1 в примусовому порядку стягувалися аліменти лише за період з лютого 2019 по лютий 2020 включно. В добровільному порядку ОСОБА_1 аліменти не сплачував, про наявність обов`язку зі сплати аліментів йому було відомо з 2016 року; про місце працевлаштування та місце мешкання державного виконавця не повідомляв, хоча неодноразово повідомлявся про обов`язки платника аліментів. Створення нової сім`ї та народження дитини не можуть бути підставою для скасування постанови про накладення штрафу за допущення заборгованості по аліментах понад 3-річний термін у скаржника термін несплати аліментів становить 7 років. ОСОБА_1 28.06.2022 в телефонному режимі повідомив місце служби та документи на проведення відрахувань були направлені на повідомлену боржником адресу військової частини. Разом із тим, вказані документи були повернуті, про що повідомлено боржника ОСОБА_1 . В подальшому встановити адресу військової частини місця служби ОСОБА_1 не виявилося можливим у зв`язку із закриттям загального доступу до адрес військових частин. На підставі вказаного, документи на стягнення із ОСОБА_1 аліментів із заробітної плати були направлені на адресу Міністерства оборони України для перенаправлення в бухгалтерію військової частини за місцем служби скаржника. При надходженні з бухгалтерії документів про розмір отриманого доходу, була нарахована заборгованість по аліментах та, відповідно до вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про стягнення на користь стягувача по аліментах штрафу. Крім того зазначив, що до теперішнього часу йому невідома адреса військової частини, в якій проходить службу ОСОБА_1 , листування з бухгалтерією військової частини здійснюється електронною поштою. Жодний розрахунок заборгованості відповідно до вимог законодавства ОСОБА_1 не оскаржувався. В задоволенні вимог скарги просить відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності, в задоволенні скарги просить відмовити.

Суд, вислухав пояснення учасників, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , що про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 25.04.2023 року із застосунку «Дія», відсутність підтверджень протилежного та для забезпечення належного доступу до правосуддя, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду зі скаргою не порушений.

По суті вимог скарги суд зазначає наступне.

Так, постановою державного виконавця Ждановою Б.О. Богуславського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 08.11.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52828528 з примусового виконання виконавчого листа № 358/1828/15-ц, виданого 22.12.2015 Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 33).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 31.01.2023 року борг становить 148 677,30 грн (а.с.48).

16.03.2023 старшим державним виконавцем Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Ведмеденком О.Д. винесена постанова про накладення штрафу, якою за заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено на боржника штраф на користь стягувача у розмірі 50% від суми заборгованості 148 677,30 грн, що складає 74 338,65 грн (а.с. 58).

Вважаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу у сумі 74 338,65 грн., протиправною та такою, що підлягає скасуванню, скаржник звернувся до суду зі скаргою.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Так, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частин 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону № 1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

28.08.2018 р. набрав чинності Закон України від 03.07.2018 № 2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", яким доповнено статтю 71 Закону № 1404-VIII частиною 14 наступного змісту:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Водночас згідно з частиною 4 статті 11 Закону № 1404-VIII строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Вказані норми Закону № 1404-VIII станом на день прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу та ухвалення судом рішення у даній справі є чинними, неконституційними не визнавались.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Враховуючи той факт, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання станом на 31.01.2023 року скаржник мав заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно наклав на скаржника штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, передбаченому частиною 14 статті 71 Закону № 1404-VIII.

Щодо доводів скаржника про несвоєчасне направлення державним виконавцем відповідних документів для примусового стягнення до військової частини, тобто штучне створення умов для накладення штрафу, суд зазначає, що вказані обставини є припущенням скаржника та суду не надано доказів на підтвердження вказаних доводів.

Щодо доводів скаржника та його представника про винесення державним виконавцем лише 06.02.2023 року постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника та її направлення на адресу Міністерства оборони України для В/ч НОМЕР_1 та 15.03.23 вимоги із зазначенням суми заборгованості, суд зазначає, що їх обгрунтованість не є предметом розгляду даної скарги.

Крім того, супровідний лист до постанови від 06.02.23 року підтверджує доводи державного виконавця про відсутність у нього відомостей щодо поштової адреси В/ч НОМЕР_1 , в якій проходить службу боржник, для невідкладеного направлення документів виконавчого провадження.

Також суд зазначає, що сплата аліментів на утримання сина є обов`язком боржника, як і виконання рішення суду про стягнення аліментів, яке набрало законної сили. Разом із тим, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження в добровільному порядку боржник аліменти не сплачував, чим допустив виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки, що є підставою для накладення державним виконавцем штрафу в порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо доводів скаржника про наявність другої дитини та тяжке матеріальне становище, суд зазначає, що вказані життєві обставини скаржника не звільняють його від обов`язку зі сплати аліментів на утримання старшого сина та в порядку ст.192 СК України скаржник до суду не звертався.

При вирішенні даної справи суд враховує, що внесені до Закону № 1404-VIII зміни мали на меті посилення захисту прав дітей шляхом встановлення дієвого механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення в подальшому порушників від відбування призначеного стягнення за несплату аліментів (пояснювальна записка до проекту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання").

Статтею 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991, визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

Крім того сума штрафу, накладеного на підставі частини 14 статті 71 Закону № 1404-VIII, стягується з боржника на користь стягувача, тобто призначена для утримання дитини.

Суд зазначає, що розрахунок заборгованості боржником не оскаржений, що свідчить про його згоду із періодом виникнення заборгованості та її розміром.

Таким чином, враховуючи тривалу несплату скаржником аліментів на утримання своєї дитини, суд вважає накладення штрафу, який також стягується для утримання дитини, справедливим та відповідним міжнародним принципам захисту прав дитини.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в скарзі доводи скаржника є необґрунтованими, а скарга такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 76-81, 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець