РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Чішман Л.М.

за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

представника відповідача Опанасюка С.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання за державним замовленням,-

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача відшкодування вартості навчання в розмірі 205 394,04 грн. При цьому посилається на те, що 09.08.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1700 про підготовку фахівця з вищою освітою на контрактних умовах. Згідно яких студент зобов`язаний після одержання вищої освіти відпрацювати не менше 3-х років за фахом, у разі відмови працювати за призначенням відшкодувати державі вартість навчання. Оскільки відповідач після одержання освіти до місця працевлаштування не прибув, позивач просить стягнути з відповідача 205 394,04 грн. вартості навчання та судові витрати.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 04.04.2022 р. відкрито провадження у справі.

21.09.2022 р. представник відповідача направив до суду пояснення по справі та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача, в судовому засіданні 18.04.2023 р. позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивач не виконав взяті на себе договором зобов"язання, не запропонував роботу відповідачу, не надав направлення, не оформив картку випускника. Без виконання обов"язку університетом кореспондуючий обов"язок у випускника не настав. Зауважив, що позивач не долучив до матеріалів справи первинні документи про фактично витрачені кошти на навчання відповідача. Долучені докази містять загальну інформацію з якої неможливо встановити дійсний обсяг та вартість наданих послуг. Просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про освіту», Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, якою затверджений Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням.

Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам (частина третя статті 53 Конституції України). В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2014 року між студентом ОСОБА_1 та Одеським національним медичним університетом було укладено договір № 1700 про підготовку фахівців з вищою освітою ( а.с. 32-33). Відповідно до умов договору Університет зобов"язався зокрема здійснювати навчання Студента, видати диплом по закінченню навчання, підготувати пакет документів з працевлаштування в державному секторі медичних установ. Згідно договору студент зобов`язується після отримання диплома прибути до місця працевлаштування за направленням та відпрацювати не менше 3-ох років, у разі відмови працювати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. 09.05.2020 р. відповідачем подано заяву, якою висловлено бажання працевлаштуватись самостійно, яка 22.05.2020 р. була погоджена в.о. проректора з науково-педагогічної роботи Одеського національного медичного університету - І.П. Шмаковою. 30.06.2020 р. ОСОБА_1 отримав диплом та здобув кваліфікацію спеціаліста. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет. При виконанні різноманітних договірних зобов`язань суб`єкти мусять керуватися загальними засадами, що йменуються принципами виконання зобов`язання. І в сучасних умовах до них відносять принципи належного та реального виконання зобов`язання. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про освіту» у редакції, чинній на час укладання договору, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №922 від 22.08.1996 року, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

В матеріалах справи відсутні докази, які вказували б на те, що після одержання диплома, студенту надавалось направлення для працевлавштування. Крім того, зі змісту з листа Одеського національного медичного університету № 14-21/66 від 03.03.2023 р.вбачається, що відповідачу направлення не видавалось, у позивача відсутній протокол комісії по сприянню працевлаштування випускників ОНМедУ в якому вирішувалось питання про працевлаштування ОСОБА_1 , як і відсутня картка працевлаштування відповідача.

Представником позивача не наданого жодного доказу, який би підтверджував, що відповідачу було запропоновано роботу за фахом (відповідно до умов картки працевлаштування), що відповідачу надавалось направлення на роботу (в якому мало бути зазначено конкретне місце роботи), що відповідач відмовився їхати за призначенням.

Крім того, позивачем не надано доказів та обґрунтування вартості навчання.

Відповідно до частини другої статті 62 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції, чинній на дату укладення угоди від 09.08.2014 року) особи, які навчаються у закладах вищої освіти за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання академічних та соціальних стипендій у встановленому законодавством порядку. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, стипендія, надана фізичній особі як засіб до існування, належить до особистих майнових виплат, яка виплачується громадянинові і не підлягає поверненню. Щодо решти витрат понесених на оплату праці, комунвльних послуг та енергоносіїв, то позивач не долучив до матеріалів справи первинні документи про фактично витрачені кошти і що саме дані витрати пов"язані з навчанням відповідача. Долучені до матеріалів справи розрахункові відомості містять загальну інформацію з якої неможливо встановити дійсний обсяг та вартість наданих послуг за договором.

За таких обставин, коли позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджували б відмову відповідача від працевлаштування за призначенням, не надано обґрунтування вартості навчання, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України це є обов`язком позивача, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання за державним замовленням. Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2023 року

Позивач: Одеський національний медичний університет 65082 м.Одеса, пров. Валіховський, 2

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя Л.М.Чішман