ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1294/23
Провадження № 2/362/1161/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої Васильківської державної нотаріальної контори про скасування арешту,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Головко О.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати обмеження (арешт) на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказуючи на те, що позивачка є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.02.1968 року.

Згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Позивачу стало відомо, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житлового будинку Позивача 16.09.2004 року було внесено запис про реєстрацію заборони (архівний запис) за реєстраційним номером 1309871.

Реєстратором заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказано Васильківську районну державну нотаріальну контору. Згідно із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб 02.06.2022 року було здійснено державну реєстрацію змін найменування юридичної особи тим самим змінено назву Васильківська районна державна нотаріальна контора на Друга Васильківська державна нотаріальна контора.

В якості підстави для реєстрації обтяження зазначено: повідомлення, б/н, Ки.з-д залізо бет.шпа. Власник: ОСОБА_2 .

Однак, Позивач набула право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . 15.02.1968 року за договором купівлі-продажу, який зареєстрований у Фастівському БТІ 04.03.1968 року кн..4 р. 509. За даним договором в якості продавця будинку зазначено ОСОБА_2 . Тобто, реєстрація обтяження на житловий будинок здійснено за зобов`язаннями колишнього власника будинку, до якого Позивач не має жодного відношення.

Наявність відомостей про обтяження на житловий будинок Позивача створює сутті перешкоди останньому, як власнику нерухомого майна, у праві розпоряджатися будинком на власний розсуд без будь-яких обмежень.

Вчинення Відповідачем дій з реєстрації обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в 2004 році на підставі повідомлення невідомого походження, а саме «б/н, Ки.з-д залізо бет.шпа» на житловий будинок Позивача, який є його власністю з 1968 року, є очевидним порушення права власності Позивача, яке підлягає захисту судом шляхом скасування такого обтяження (арешту).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2023 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 16-17).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження (а.с. 22).

21.04.2023 року до суду надійшов відзив Другої Васильківської державної нотаріальної контори відповідно до якого вони просять відмовити у задоволені позову, оскільки вони не можуть бути відповідачами по справі з наступних підстав. Згідно ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України чітко визначені підстави накладення нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна. Згідно п. 3 Глави 15 Розділу ІІ Порядку накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна проводиться шляхом вчинення посвідченого напису на документі. Арешти майна нотаріусом не накладаються.

Накладення заборони щодо відчуження майна реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Про накладені заборони щодо відчуження робиться запис в Алфавітній книзі обліку та реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон і арештів.

Згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна дійсно було зареєстровано заборону на житловий будинок від 16.09.2004 року №1309871, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі повідомлення б/н Київського заводу залізобет. шпа від 16.09.2004 року. Ця заборона була зареєстрована Васильківською районною державною нотаріальною конторою як реєстратором вказаного реєстру в реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених па майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів, про що і зазначається в відомостях з реєстру, а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (електронна версія).

На сьогоднішній день функцію державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, зокрема обтяжень, виконують суб`єкти державної реєстрації прав (виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, нотаріуси, державні та приватні виконавці).

Друга Васильківська державна нотаріальна контора до жодної з цих категорій не відноситься, також не є особою, яка наклала арешт, і тому не може бути відповідачем по справі (а.с. 25).

Відповідно до ст. 178 ЦПК України позивачу був наданий строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі, позивач своїм правом не скористався, відповідь на відзив на позовну заяву суду не надали.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 15.02.1968 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником житлового будинку за адресою: на АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 6).

Як вбачається із Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.12.2021 року зареєстровано заборону на житловий будинок від 16.09.2004 року №1309871, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі повідомлення б/н Київського заводу залізобет. шпа від 16.09.2004 року. Ця заборона була зареєстрована Васильківською районною державною нотаріальною конторою як реєстратором вказаного реєстру в реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів, про що і зазначається в відомостях з реєстру, а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (електронна версія) (а.с.6).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який

не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Тлумачення змісту статті 51 ЦПК України свідчить про те, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

В абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5

«Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що відповідачами в указаній категорії справ є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з майна.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 756/2298/18 (провадження № 61-3976св21) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. У такому самому порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Аналогічні за змістом правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17 (провадження № 61-3822св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) також указано, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Представник ОСОБА_1 адвокат Головко О.С. пред`явив позов до Другої Васильківської державної нотаріальної контори, яка не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт. Тобто нотаріальна контора не має правового зв`язку із спірним майном й накладеним на нього арештом. Представником позивача відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України відповідного клопотання заявлено не було.

Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок позивача з врахуванням клопотання про відстрочку сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтею 15, 16 ЦК України, статтями 2, 3, 12, 13, 48, 51, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Другої Васильківської державної нотаріальної контори про скасування арешту- відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 1073 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 травня 2023 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко